93 
og laa her nogen Tid uden Bevægelse, indtil jeg pirrede 
ved det, og det saa steg lodret i Veiret; uagtet nu 
Hannen hjalp noget til ved at gjøre Svømmebevægelser 
med sine Mellembeen og Bagbeen, naaede Hunnen kun 
op over Vandet med Hovedet, og Parret sank atter til 
Bunds. Efter en 10 Min. Forløb rørte jeg atter ved 
Hunnen, og Parret svømmede atter op og holdt sig 
nogen Tid svømmende under Vandspeilet. Kort efter 
tog jeg Dyrene op af Vandet, og efterat de vare lidt 
tørrede, satte jeg dem atter ned i Krukken, men Hunnen 
kunde ikke staa paa sine Been, og Parret sank snart 
dybere og dvbere ned i Vandet, saa at kun et lille 
Stykke af Hunnens Forryg laa tør i Vandspeilet; dog 
var det tilstrækkeligt til at holde dem flydende, da jeg 
denne Gang lod dem i Ro. Hidtil havde Hannen for- 
holdt sig aldeles ubevægelig, fastklamret til Hunnen, 
kun, som før omtalt, roende lidt med Benene, da Parret 
steg til Veirs fra Bunden, men efter at have flydt en 
halv Times Tid paa Hunnen, selv helt under Vand, blev 
den kjed af Situationen og begyndte at løse sine For- 
been fra Omklamringen; dog herved brødes Vandspeilet, 
og Hunnen med Hannen paa Ryggen sank nu til Bunds; 
her rev Hannen sig løs og lod Hunnen ligge, medens 
den selv steg op til Vandets Overflade og kravlede op 
af Vandet og opad en Kvist, som stak ned i det. 
Hannen klattrede navnlig ved Hjælp af Forbenene, og 
efter at være kommet temmelig høit tilveirs, begyndte 
den at torre og pynte sig paa bedste Maade. Hunnen 
blev imidlertid liggende som død paa Bunden af Vandet 
et Kvarters Tid, og havde nu i Alt været omtrent en 
Time under Vand, men da jeg saa rørte ved den, viste 
der sig dog at være Liv i den, og den klavrede lang- 
somt op ad en Plantestengel; dog klavrede den ikke 
heelt op af Vandet, men klamrede sig snart fast til 
Stenglen under Vandet, saa at jeg maatte pirre stærkt 
