116 
palus ruficornis), og som i Zoolog. Anzeig. 1884, p. 
316—19, har skrevet en lille Opsats herom. 
Det Tilfælde, som her skal fremføres, er altsaa det 
tredie i Rækken; det er denne Gang en Carabus cla- 
thratus, som er blevet angrebet, og paa den opstukne 
Bille sees Hovederne af 2 Tachinaer at stikke frem i 
Spidsen af Bagkroppen mellem Vingedaekkernes Rand 
og sidste Bugskinne. Billen blev funden den 11. Juni 
1887 paa Vestkysten af Jylland, paa Harboøre, af Hr. 
Ingeniør Engelhart og med megen Velvillie afgiven til 
Univ. Zoolog. Museum; den fandtes død, men ganske 
frisk og blød, uden åt der var noget mærkeligt ved 
den; først en Maaneds Tid efter iagttoges Fluerne at 
stikke frem, men da vare de alt tørre. Billen blev 
tagen i Juni, altsaa paa samme Tid som det først 
kjendte store Fund, og maa derefter antages at have 
hørt til det foregaaende Aars Kuld, hvilken Omstændig- 
hed i Forbindelse med Tachina-Larvernes Fasthæften til 
Tracheesystemet hos det fuldkomne Dyr, jfr. Cholod- 
kowsky, umuliggjør Antagelsen af, at Tachina-Larverne 
kunne være lagte i et tidligere Stadium af Billens Liv. 
Billen maa altsaa antages at være bleven befængt som 
Imago, rimeligvis samme Foraar, da Udviklingen af 
Fluer i Almindelighed og Tachinaer i Særdeleshed pleier 
at gaae hurtigt for sig. 
Boies eller rettere Chr. Drewsens Beretning omtalte 
Larvernes Ophold inde i Caraben, og'deres Fremtrængen 
ind i Brystet, ja selv ind i Hovedet paa denne, samt 
hvorledes de forpuppede sig inde i Carabens Krophule, 
og hertil oplyste Cholodkowsky om, hvorledes de 
maatte være komne ind, nemlig som spæde Larver 
gjennem Spiraklerne; men endnu er der ikke givet 
nogen Forklaring om, hvorledes de fuldkomne Fluer 
skulle kunne komme ud af den faste, uigjennemtrænge- 
lige Skal, som en saadan Carab med sammenvoxne 
