135 
at høre til Slægten Scolia, eller maaske snarere til en 
neerstaaende Slægt. Selve Slægten Scolia findes nu 
ikke hos os (den gaaer overhovedet ikke høiere op i 
Europa indtil henimod Paris), men af nærstaaende 
Slægter have vi som omtalt i det foregaaende 5 Slægter, 
men af disse ere de to saa smaa, at der ikke kan være 
Tale om dem, de to andres Levemaade er bekjendt, og 
vi have kun saaledes een Slægt tilbage, Tiphia, hvis 
Larve er helt ubekjendt, og til hvis Levemaade kun 
kjendes det af Dr. Bergsøe nu meddeelte Træk, som 
saare vel vilde stemme med, at Tiphiaen paa Scoliens 
Maneer, gravede sig ned i Jorden efter sit Bytte, hvortil 
kommer, at Tiphiaen er den kraftigst byggede af vore 
gravende Hvepser, som ogsaa i det Ydre kommer Scolien 
nærmest, ligesom ogsaa Størrelsesforholdet mellem Scolia 
og Oryetes vel kan svare til det mellem Tiphia og Rhi- 
zotrogus. 
Endelig skal jeg give en kort Udsigt over disse to 
Slægters Udbredelsesforhold her i Landet. Om Olden- 
borren, Rhizotrogus solstitialis, hedder det i Schiödtes 
Fortegnelse over de i Danmark levende Scarabæer, Nat. 
Tidsskr., 3. R. 6. B. p. 435—86, at den er »selskabelig 
i Juni og Juli paa høilændt, solaaben Bund, hist og 
her baade paa alle de større Øer og paa Halvoen«; 
dernæst hedder det om den, at den »paa Hoie-Moen 
hedder Pindborre«, hvilken Angivelse viser, at den og- 
saa paa dette Sted maa være tilstede ofte og i større 
Mængde, siden den der har faaet et særegent Navn. 
Om Forekomsten af Tiphia femorata (vi have vel ogsaa 
en anden Art, T. minuta, men den er for lille, til at 
der kan være Tale om den her) kan jeg dernæst med- 
dele, at den, det er Hunnen (Hannen er kun fundet i et 
enkelt Stykke), er optegnet som forefunden i Nordsjæl- 
land, Odsherred, Bornholm, Lolland, Rye og Horsens, 
og endelig paa Møen, ja paa det sidste Sted angives 
