204 
som en Skaal, der vender Hulningen udad, og idet 
Hvepsen nu forlænger dens Rande, begynder Lerroret 
at dannes. Jeg har fundet ikke faa Reder, som kun 
indeholdt en fuldendt Celle, og som netop vise os Ar- 
bejdet paa dette Tidspunkt. Udvendig er Cellen nojag- 
tig 17™™- lang, indvendig 16™™-, altsaa er Bunden Imm. 
tyk. Udefter aftager Cellevæggen i Tykkelse, saa at 
den i Randen er overordentlig tynd. I de Reder, hvor 
Hvepsen har fortsat Bygningen, er der såa anbragt en 
ny skaalformet Bund lige ovenfor denne tynde Rand, 
og Lerrøret fortsættes som Vægge til en ny Celle, stadig 
indtil en Længde af 17mm- Antallet af saadanne Celler 
varierer i de forskjellige Reder mellem 1 og 11, men 
som Gjennemsnit kan sættes 5 a 6 Celler i hver. Da 
Lervæggen er saa tynd lige indenfor hver Bund, brydes 
den meget let itu paa dette Sted, naar man aabner 
Stænglen, og man ser da en Række vel adskilte Cel- 
ler, hvad der oprindelig ikke er Tilfældet. Enhver af 
de nye Bunde afviger foruden ved at være tyndere, omtrent 
som selve Cellevæggen, derved fra den første, at den 
paa den indre (udhvælvede) Side er beklædt med smaa 
afbidte Marvstykker. Hvepsen begynder altsaa med at 
danne en tynd Skillevæg heraf, forinden den begyn- 
der med Leret. Saaledes fandt jeg Forholdet i Arte- 
misia-Stænglerne, men i de tykkere Himbærstæng- 
ler, hvor der findes mere Marv, dannede Hvepsen 
ligefrem et Skillerum af Marvstykkerne, 4—5mm- langt, 
paa lignende Maade som mange Gravehvepse, inden den 
byggede den ny Celles Bund, og paa dette Stykke 
var Lerveggen meget svag eller manglede 
helt. Denne lagttagelse er af Interesse, dels fordi den 
forklarer den yderst sparsomme Marvmasse paa Celle- 
bundene i Artemisia-Steenglerne som Folge af en Vane, 
der er bibeholdt, eller maaske rettere tilfredsstillet, 
skjøndt tilsyneladende unyttig i dette Tilfælde, og dels 
