210 
Den ovenstaaende Fremstilling var Udbyttet af mit 
Studie af de færdige Reder, men hvor omhyggelig og 
noje jeg end har undersogt disse, er der dog blevet den 
Mangel ved mine lagttagelser, at jeg ikke saa Rederne 
paa den Aarstid, da de vare ifeerd med at blive til. Da 
det senere er lykkedes mig, at iagttage Hvepsen under 
dens Arbejde, kan jeg nu tilfoje nogle supplerende Be- 
mærkninger. Larvens Foder fandt jeg bestod af 25—35 
smaa, grønne Snudebille-Larver, med en hvid Stribe langs 
Ryggen og en langs hver Side. Audouin saa Hoplomerus 
spinipes tage saadanne Larver paa Lucerne [Medicago 
sativa], hvor de fandtes i stor Mængde, og Hvepsen tog 
kun udvoxne Larver, der vare færdige til at forpuppe 
sig. I mine Reder vare de mindre, men til Gjengjæld i 
langt større Antal; de stemme iøvrigt med Beskrivelsen 
af dem, Audouin fandt, og som viste sig at tilhøre Phy- 
tonomus variabilis, saa at mine rimeligvis tilhøre den 
samme eller en naıstaaende Art. Naar disse Larver 
ere stablede sammen til henimod Lercellens Rand, stop- 
per Hvepsen til med Marvspaaner, ligesom man 
lægger et Laag over en! Tønde Sild, umiddelbart paa 
den yderste Larve. Paa selve denne Marvmasse, 
som enten naar Cellens Rand, hvis der kun er lidt 
Marv i Stænglen, eller. gaar noget udenfor denne, hvis 
Marvlaget er rigeligere, opføres den næste Bund. Af 
Stængelens Marvrigdom afhænger saaledes Afstanden 
mellem Bundene og den større eller mindre Afbrydelse 
af Lermassen mellem Cellerne. Anbringelsen af Marv- 
massen paa selve Føden forklarer Byggearbejdet og den 
Omstændighed, at de yderste Celler ere kortere paa 
Grund af mindre rigeligt Forraad af Føde. Disse kortere 
Celler ere ikke de eneste, som give d, som man kunde 
tro. Forraadets Størrelse, afhænger her ikke af Kjønnet 
som hos visse andre Hvepse, men der er ligesom en 
