ELNÖKI MEGNYITÓ BESZÉD 1843. 5 



tathatök, épen olly nehéz mint hálátlan megtartására fordltja, hogy 

 ne mondjam , pazarolja. Illy egyes hazafiak és tudósokkal minden idő- 

 szakban dicsekedhetett szegény hazánk, de ezek minden tisztelet, min- 

 den becsület mellett, mellyel emiékezetöknek tartozunk, honi mívelt- 

 ségünkre csekély vagy talán semmi behatást sem gyakoroltak. Csak az 

 verhet a' nemzetben mély gyökeret, csak az emeli azt egészében, csak 

 az szűnik meg múlékony lenni ^ mi annak önállását biztosítja, mi annak 

 nemzetiségét gyarapítja, mi annak nyelvével vérébe megy által. Önál- 

 lás, nemzetiség, és nemzeti nyelv nélkül még nemzetnem vergődhetett 

 nagyobb fényre. 



Ezeket tehát és az ezek által terjesztett idegen, ingadékony ala- 

 pú és még e' felett a' nemzetnek igen kis részérc ható ál míveltséget 

 egészen mellőzve, látszik már most, miként állott ez előtt mintegy más- 

 fél évtizeddel a' magyar miveltség, következőleg a' honi nyelv. Erő- 

 teljesen, ifjú tűzzel, keleti bájjal, de még nem illő szabatossággal, tisz- 

 tasággal hangzott az már több évtizedek óta az országgyűlés és me- 

 gyék' tanácskozó tereméiben; némelly dicső költőink a' sziv' titkosabb 

 érzelmeinek kifejezésére , elővarázslására nagy szerencsével használák 

 azt; némelly, a' tudományok' titkaiba hatott, és inkább a' nemzeti iro- 

 dalom' előteremtésének óhajtása, mint a' dicsvágy és anyagi hasznok 

 által vezérlett, honfiak majd több, majd kisebb szerencsével megkísér- 

 ték a' honi még darabos hangoknak az idegen földről kölcsönözött esz- 

 méik, gondolataik, és fogalmaik' kifejezésére ; a' hős cldődeiktől örök- 

 lött nyelvüket hőn szerető, a' hazát nemzeti miveltség által önállóvá 

 tenni, ezt pedig az elhanyagolt nyelv' emelése, mint legbiztosabb esz- 

 köz által elérni szándékozó buzgó hazafiak' napról napra nevekedő tö- 

 mege több évtized óta törekedett és minden előgördített akadályok' 

 daczára nem minden siker nélkül törekedett szent czélja' elérésében. 

 De nemzeti miveltség nem létezett, nemzeti irodalomról szó nem le- 

 hetett, és ennek következtében a' nyelv is, nyers gyémántként csak 

 magába rcjté tündöklő tulajdonait. A' felső körökből száműzve, a' tu- 

 dományokra, művészetre nem alkalmazva, és főként a' pórnép' száján 

 forogva , sajátságos kincsei fejtetlen maradának ; a' társalgási és tudo- 

 mányos miveltség idegen vala hazánkban. E' mollett a' szépnem, a' 

 miveltebb osztályokban legalább, elkorcsosodva, nemzetétől elvála 's 



