6 a' magyar tud. társaság' történetei. 



idegenhez csatlakozók. Mi csoda tehát, hogy a' magasb állású magyar 

 ifjak, haicánk' jövendő boldogságának fő reményei , inkább divatbői mint 

 nemzetiség-parancsolta szükségből dajkáiktői megtaimlának ugyan any- 

 nyit magyaníl , mennyit a' gyermekszoba' korlátozott szükségei megkí- 

 vánnak; de családi körükben mindig csak idegen hangzatokat hallva, is- 

 koláinkban megint idegen holt nyelvet tanulva, és ebben drága idejök' 

 legszebb részét elvesztegetve , a' tudományok' előcsarnokaiba ennek se- 

 gitségével vezettetve , további kimíveltetésöket csak idegen nyelvű tár- 

 .salgás és irodalom által eszközölhetve, hazánk' kellő közepén, ma- 

 gyarok közt, igen kevés és alig számíthatő kivétellel vagy egészen ide- 

 gen míveltséget nyertek, vagy bárdolatlanságban maradtak. A' szeren- 

 csésebb jövendő, mint reménylenünk szabad, a' társalgási míveltségbe 

 is nemzetiséget oltva, és egy szép önállású nemzeti irodalommal birva, 

 ezen csak ncmelly közönséges vonatokban oda vetett képtől visszaret- 

 tenend, és annak hitelességét voiiandja kétségbe; de a' mostani emberi 

 nyom , a' magyar földet elárasztó idegen míveltség' nyomorából még 

 egészen fel nem üdülve , s hazánknak nemzetiség' tekintetében még 

 most sem igen kedvező állásún siránkozva, fcstvényünket túlságosnak 

 épen nem tekintendi és csak a' szebb jövendő" kétes reményeivel vi- 

 gasztalandja magát. 



Hazánk' míveltségének ez állásában egy csupán nyelvmívclő, 

 egy csupán philologiai társaságtól mit lehetett volna várni 1 — Valóban 

 minden ügyekezetei hálátlanok, munkásságának legszebb eredményei 

 meddők maradtak volna. Uj találmányai, fölfedezései, öszvehasonlítá- 

 sai , fejtegetései , öszveillesztései , következtetései , megállapításai szó- 

 tárára, nyelvtanára és száraz értekezéseire szorítva, minden belső be- 

 csök mellett, az életbe nem vágtak és mint egy elásott kincs használat 

 nélkül maradtak volna mind addig, míg azokat egy későbbi kor, más 

 egyes tndősok , vagy tudományos társulatok' ügyekezetei által a' nyelv- 

 be g3'akorlatilag nem viszi be, vagy épen ekkor hiányosságaikat föl- 

 fedezve, mint haszonvehetetleneket nem veti el és helyeiket másokkal 

 nem pótolja ki. 



Igen jól érzék ezt intézetünk' első alkotói, meggyőződtek e' fe- 

 lől az országosan üszvegyült karok és rendek , midőn azt pártfogások- 

 ra méltatták; meg dicsőén elhunyt királyunk, I. Ferencz, midőn annak 



