EMLÉKBESZÉD JNYIRY ISTVÁN RT. FELETT. 19 



III. 



EMLÉKBESZÉD 



.\ Y I R y I S T V A \ RT. F KLET T. 



Mfo N D O T T A 



AZ academia' xii-dik köz ülésében, octob. 8. 1843. 



ALIHÁSI BALOGH PÁL RT. 



Ha van valami, mi az emberi élet' vég határárőli gondolatot ke- 

 senivé teheti , 's mi bennünket az értelmi kifejlődés' magas czéljáhozi 

 törekvésünkben elcsüggeszthet; ugy azon elmélet az, hogy az élet' utol- 

 só szikrájának kialvásával, megsemmisülnek egyszersmind azon sok- 

 nemi'í ismeretek is, mellyeket életpályánkon annyi fáradalmas küzdé- 

 sek közt szereztünk; hogy middn értelmi tehetségeink a' hosszú gya- 

 korlat , gazdag tapasztalás 's a' tudomány' széles mezején gyűjtött hasz- 

 nos ismeretek által, a' kifejlődés' azon fokára jutottak, mellyről biz- 

 tosb reménynyel közelghetnénk buzgó vágyaink' eléréséhez, 's végre hogy 

 midőn ember és világ' 's önvalónk' ismerete által megért életpliiloso- 

 phiánk, bennünket az okos és boldog élet' ösvényére vezetett: a' sír' 

 sötét kel)le nyilik fel előttünk, hogy bennünket drágán szerzett isme- 

 reteinkkel, tapasztalásinkkal 's lelkünk' minden gazdagságával együtt 

 örökre eltemessen. 



Es mégis mind ezen leverő, mind ezen biís elméletek' daczára 

 mi az, mi a' magasb ihletésű lelket tisztább, mennyeibb gyönyörrel töl- 

 ti el, mint a' tudományos ismeretekkel foglalkozás, melly az egész 

 életpályán, midőn annak örömei egymásután múlnak el, mint gazdag 

 virágmezőn Flóra' bájos gyermekei , szakadatlan élvezetet nyújt 's új 



3* 



