38 A MAGYAR TUD. TÁRSASÁG TÖRTÉNETEI. 



nem lelkének benső érzete vezette, inellyet élte' füladatának gondolt, 

 's inelly után fáradva önmagáról rég megtanult feledkezni. 



1820-ban tavasz' kezdetén még egyszer elment Enyedrc, — e' 

 helyen, hol ifjúságának nagy részét tölte, az időben egykori tanitőja 

 Hegedűs Sámuel lakott, 's ő búcsút jőve venni éltének egyik legjobb 

 barátjától. — Könnyen öltözve kis pálczával kezében mintha épen csak 

 ki a' mezőre készülne, lépett barátja' szobájába az utazó, 's elmondá : 

 hogy holnap indulni fog. — Körösi nyugott vala, arczán azon derültség 

 mutatkozott, mellyet csak magával tisztába jött kebel élvezhet, 's mely- 

 lyet czéljához közelítve érezni csak erős kebelnek adatott — ■ nyájas be- 

 szélgetések közt folyt le a' nap — az utolsó, mellyet a' barátok e' földön 

 együtt tölthetének. — Jövő reggel a' vándor útnak indult ; barátja , ki őt 

 a' mezőre kiséré, a' Maros' partjáig követte szemeivel a' távozót. — Kö- 

 rösi megkezdő nehéz pálj'áját, 's a' haza nem látta hű gyermekét többé. 



Ne várja tőlem a' tisztelt gyülekezet, hogy Körösi' Ázsiában tett 

 utjának részleteibe, hogy tudományos működése' 's érdemei' megítélé- 

 sébe ereszkedjem; arra hiányoznak adataim, erre nem érzek magamban 

 képességet. Csak rövid vázlatát fogom adni dicső hontársunk' életének, 

 mellynek eredményeit érdemök szerint méltányolni egyedül azok képe- 

 sek , kik vele a' tudományok' ugyan azon mezején fáradoznak , de melly- 

 nek emléke — mint a' bérez ha magasságát nem ismerjük is, bámulással 

 tölti lelkünket. 



Egy levélből, mellyet Körösi Teheránból dec. 21. 1820. az enye- 

 di collegíum' patronusaihoz irt, tudjuk, liogy megváltoztatva előbbi uta- 

 zási tervét, a' Balkanon keresztül Syrián áthaladva, utazása' első évét 

 Persiában végzé. 



Érdekes e' levél , mert a' férfiú' jellemét festve tisztán kimond- 

 ja azon czélt , melly után kiindult. „Én hogy mind tulajdon vágyódá- 

 somnak eleget tegyek — így szól Körösi — mind pedig nemzetemhez 

 való háladatosságomat 's szeretetem' megmutassam , számba nem vévén 

 a' fáradságot, távolságot 's megtörténhető veszedelmet, azon fáklyánál 

 fogva, mellyet Németországban gyiíjtottam meg — elindultam nemzetem' 

 eredete' fölkeresésére; az ég megáldá lépéseimet s ha valami nagy 

 szerencsétlenség nem ér, rövid idő alatt megbizonyíthatom, hogy nem 



