EMT.ÉKBESZÉU KÖRÖSI CSOMA SÁNDOR LT. FELKTT. 47 



a' serdülő ivadék, inaiba elóttlá(\a a' férfiút, kinek követésére magát 

 gyöngének érzi, fölfelé tekinteni, nemes czélokért lelkesedni, értök 

 fáradni, nekik áldozni tanuljon, s kinek élte e' czélnak megfelelt, an- 

 nak nem hasztalan folytak le napjai. 



'S vájjon nem nagyszerű példaként áll-e előttünk Körösi? Pél- 

 dája azon állhatatos kitürésnek , mellynek irányát a' halál félbe szakaszt- 

 hatja ugyan, de földi erő meg nem változtathatja; példája hogy ne- 

 hézség nincs, mellyet ertís akarat legyőzni képes ne volna; példája 

 mindenekelőtt azon lángoló honszeretetnek, melly valamint emberi 

 tetteinknek legtisztább, ligy minden valóban nagy- 's nemesnek egye- 

 düli kútforrása. 



Igen, Körösi szerette hazáját, lángolón mint kevesen, önösség 

 nélkül , mint tán senki e' világon. Olly korban születve 's olly viszo- 

 nyok köíit, hol az ifjú, tért nem látott maga előtt nagy cselekvésre, 

 körültekintve honában 's halálhoz hasonló álomban látván népét, melly- 

 re nem felleg, de nehéz ködként borúla az ég, vész 's fény nélküli na- 

 pot Ígérve jövőjének, az erős ifjú lélek tettek 's áldozatok után vá- 

 gyódva, elfordult a' jelentül hol szive szeretetének czélt nem talált, 

 's népe' múltjában keresé lelkesülése' tárgyait. — Honszeretet vala az , 

 mi szivét tölte; de nem a' jelen, melly nyomorún álla előtte; nem a' 

 jövő, melly olly keveset igért: népének múltja vala az, mi szivét 

 földobogtatá. — Az erős magyar faj, melly Ázsia' közepéből egy ezred 

 előtt küzküdve e' földre jött, s erős karjával egy nagy hazát szerze 

 gyermekeinek, nem veszhetett el egészen. — Elgyöngülve itt a' hosz- 

 szú küzdelmek után, tespedve béke közt, elfajulva annyira, hogy már 

 nemzetiségét felejtni indult; ki tudja, a' törzsök, mellynek vésztől el- 

 kapott niagvaiból egy ezred alatt itt erdő iett, ott Ázsia közepett fel- 

 tárta magát régi erejében — szebben zöldelve ősi földjén, hová isten 

 által teremtetett, mint itt az idegen égalj alatt. — 'S ha ifjú lelkében 

 egy rejtélyes nem ismert érzelem támada e' gondolatoknál, honvágj- 

 hoz hasonló, 's mégis melly őt hazájában nyugodni nem hagyá, melly 

 őt messze ismeretlen tájak felé inté ; és midőn a' szegény székely di- 

 ák, lelkének sugallatát követve végre útnak indul, niidőn ő a' magános, 

 vagyontalan, senki által nem segített ifjú, csak félig bírva még azon elő- 

 készületeket is, mellyck nehéz föladatának sükeres bevégzésére megki- 



