50 a' .magyar tud. társaság törtenetei. 



Népünk' eredete ürük fátyolban fekszik előttünk. Mit nemze- 

 tünk' imlltjából ismerünk, habár egyes nagy erényeknek példáit, l«a- 

 bár szenvedéseket, mellyeknek sebhelyeit hordani dicső: olly tetteket, 

 mellyekre hivatkozva mondhatnók, hogy fajunk nagy hivattatást tölte 

 be, nem tüntet föl előttünk. — Tekintsünk körül e' hazában 's ha sor- 

 sunk úgy akarná, 's mint eldődeink régi lakhelyeikről, úgy mi e' földről 

 hatalmas ellenek által elűzetve, más éghajlat alatt keresnénk hazát; ha 

 egy ezrednek lefolyta után, unokáink' egj'ike mint Körösi eldődeinek 

 lakhelyét keresve jőnc vissza e' földre : fel fogná-e találni nyomdokain- 

 kat ? Hol e' hazának terjedt határain a' nagy nemzeti emlék, nielly még 

 romjaiban nevünket föltartaná? Hol az eszme, mellyel az emberi nem 

 gondolatkincstárát mi gazdagítottuk? Mellyik a' nagy felejthetlen ered- 

 mény, mellyet küzküdve mi vittünk ki? — Annyi századot tölténk e' 

 földön 's utődnnk áthaladva határain , csak egy nagy pusztaságot, vagy 

 más népek' teremtéseit fogná találni utánunk! 



A' múlt, szomorúan fény nélkül fekszik mögöttünk; fordul- 

 junk azért kettős lelkesedéssel a' jövő felé 's fáradalmaink között adjon 

 lelkünknek erőt azon meggyőződés , hogy a' magyar dicsőségének korát 

 tiil nem élte még! Szép, nagy ősök' emlékére visszatekinthetni, szép, 

 olly fajból származni, mellynek neve a' világot dicsőséggel tölte el; de 

 megelőzni eldődeit, nagy tettekkel nemesíteni azoknak emlékét, kiktől 

 származánk: ez szebb, dicsőbb hivatás, 's mi nem panaszolkodhatunk , 

 hogy végzetünktől ez jutott ivadékunknak. 



De midőn lelkünk a' szebb napok után sóvárog, mellyekben a' 

 magyar dicsősége' fénypontjára hág; midőn forró imával fordulunk iste- 

 nünkhöz, hogy végre, annyi szenvedés után megáldja népünket: ne fe- 

 ledjük soha hogy a' hon' virágzása csak tettek" jutalmául adatik; ne 

 feledjük mindenekelőtt, hogy nagy czélok' elérésére nemcsak lelkese- 

 dés, de kitürés 's állhatatosság kell; — kitürés, millyennek példáját 

 Körösi' életében látjuk, 's millyen őt ha nem is azon czélhoz, melly 

 után kiindult, 's mellynek elérése talán lelietlen vala, legalább azok' 

 sorába vezette, kiknek a' jö\ő megadja koszorúit. 



Messze tőlünk a' ^ ilág' egymás részében, ott hol a' nagy Him- 

 malaya emeli hótakart bérczeit, j)ihen most a' zarándok, hosszú ván- 

 dorlása után. — A' szív, melly olly hőn, olly erősen dobogott hona- 



