MÁSOD elnöjl' megnyitó IíESZÉDE 1844. 59 



visszaliatást — nincs ez alkalommal egyéb mondanivalóm , mint lijra 

 meg líjra ismétlenem azon kérést-. 



A' haza' szent nevében! ápoljuk és dajkáljuk anyanyelvünket 

 ernyedetlen hűséggel, s nemcsak academiánk és a' nyilvános élet' tá- 

 gabb határai közt, de a' társas és családi viszonyok' szűkebb köreiben 

 is, hol tűzhelyeink égnek, iiol szívridíonink laknak; azon okból l)edig, 

 mert a' haladás' mezején száz utakon kötelességünk közelitni nemzeti 

 üdülésünk' fii czéljához, és lijaiib intézetek tán hathatósabban fogják 

 elömozdítni lépteinket, azért academiánktól se vonjuk meg sympathián- 

 kat , segéd kezünket; de midőn iij lelkesedéssel hevülünk újakra, mind- 

 azon fenállók iránt se hidegüljünk el, mellyek ehímenetelünknek szinte 

 tényzői. 



Abban végre, hogy midón most nyelvünk' új diadala miatt nem- 

 zeti ünnepet hiszek méltán üllendónek , egy úttal e' kincsünket a' ma- 

 gyar közönségnek kettőztetett gondjaiba vagyok ajánlani bátor : ebben. 

 azt hiszem, nemcsak nem vagyok következetlen, de lehető legkövetke- 

 zetesb ; mert valamint az, ki elvesztett szemvilágát visszanj^eré, nagyobb 

 óvatossággal őrzi e' boldogságát, mintáz, kit soha nem környezett sö- 

 tétség: úgy fogja minden hű és öntudatos magyar, nemzeti becsületünk" 

 e' visszanyert zálogát is lankadásra neni térő buzgósággal ápolni élte' 

 fogytáig. 



'S most , tisztelt gyülekezet! hadd vrgye ülésünk rendes folyamát. 



