EMLÉKBESZÉD MAGDA PÁL LT. FELETT. TT 



bolondnak neveMe a,' világ: boszankodott érte, sérelem, megbántás , 

 hálátlanságról panaszkodott; míg későbbi collegái a' bolond nevet el- 

 tűrték a' haza' javáért, sőt még kegyelték is e' nevet mint legszebb 

 czímet. Fiesco bolonddá lelt hogy Genuát megmentse. Ok tehát — ha 

 egyébiránt lemente előtt szabadna dicsérni a' napot — a' bántalmakat 

 kölcsön' fejében veszik 's élnek, mert van miből, habár néha rósz ízű- 

 en is, 's daczolhatnak is, mert apjok és maguk gondoskodtak értök; de 

 a' szegény Magda a' hályogbökést gyakran megsiratta. Egy öröme lehe- 

 tett hanyatló napjaiban a' boldogultnak, ha negyven évi viszontagságai- 

 ra visszapillantott, az hogy a' miért ő olly keservesen meglakolt, visz- 

 hangra talált 's hatalmasabbak által pártoltatott; hogy a' visszaélések, 

 mellyeket ostorozott, nagy részben szűnő félben, a' javítások, mellye- 

 ket ajánlott, indulóban vannak. És ez nem épen hiú dicsőség, mert ha 

 szenvedéseink által a' köz nyer, örömest feledjük fájdalmainkat. — O 

 meglette mostoha körülmények közt is a' magáét. Többet senkitől sem 

 várhatunk. Ha a' haza, az irodalom ezt megismeri — pedig nincs okunk 

 ezt tőle megtagadni — Magdának kibékülnek hamvai 's a' nemzet' em- 

 lékezetében mint a* tudomány 's az igazság' kedvelője, a' polgári erény- 

 nek barátja 's mint becsületes hazafi fog élni. 



