130 a' magyar tud. társaság' történetei. 



XI. 

 GYÁSZBESZÉD, 



B, MÉSZÁROS JOHANNA ÖZV. G. TELEKI LÁSZLÓNÉ FELETT. 



MONDOTTA 



AZ ACADEMIA' XÍII-DIK: K.ÖZ ÜLÉSÉBEN, DEC. 26. 1844. 



SCHEDEL FERENCZ, TITOKNOK. 



Szokatlan dolgot teszek, nagy tekintetű gyülekezet! miHón e' szé- 

 ken gyászszót hangoztatok grtíf Teleki László' özvegye felett. De nem 

 volt-e szokatlan minden, a' mit róla tudunk; nem rendkivüli-e egész 

 megjelenése, akár lelke' míveltségét, akár szíve' nemességét, akár ha- 

 zafiságát 's e' nenízeti intézethezi viszonyát, mint alapítóét — mert 6 

 egy maga volt hazánk' asszonyai közt, ki a' magyar tudós társaság' fel- 

 állításához járult — tekintjük. Igen , már mint egyetlen nő alapítóját 

 társaságunknak merném ót egy gyászünnep' tárgyává tenni , ha egyéb 

 lánczokkal nem volna is hozzánk kötözve, erősekkel. Tekintetes Tár- 

 saság, felbonthatlanokkal: a' tiszteletével, mellyel emberi magas becsé- 

 nek hódoltunk , 's a' szeretetével , melly hozzá csatolt bennünket mint 

 nevelő anyjához 's élte' barátnéjához azon férfiúnak , kit mi elnöki szé- 

 künkben nem csak ünneplünk, nem csak tisztelünk, de szeretünk is. 

 Azért, de hódolva társaim' parancsának is, az academia' értelmének hi- 

 vatalos kifejezőjeként e' szószékben üllöni, bár rövid beszéddel, az el- 

 hunyt' emlékezetét. 



De hol kezdjent, melly oldalról fogjam meg a' gombolyagot, hogy 

 e' nemes élet' fonalát teljesen és megszakadás nélkül lefejtsem ? Zavar- 



