GYÁSZBESZÉD ÖZV. G. TELEKI LÁSZIíÓNÉ FELETT. 133 



zetiség' szerelme vallássá vált, melly minden tetteiknek lelket és szint 

 ad, miután ez anya' imádságába is be volt a' nemzet' felvirulása foglalva 

 mindenkor! Csoda-e, ha ók barátjai a' tudománynak, s részint űzői, 

 miután ez anya olly magasra becsülte azokat? 'S ki társalkodott ez asz- 

 szonynyal, 's nem csodálta miveltségét, e' világos főt, a' metszd Ítéle- 

 tet, melly férfiakat, tudósokat is képes volt volna gyakran háttérbe szo- 

 rítani ; de melly, a' legszebb asszonyisággal párosulva, távol vala min- 

 den követeléstói 's minden tudós színtói, melly a' gyengébb nemet olly 

 kellemetlenül ruházza; 's melly nem nyomott senkit, hanem vonzott 

 és elfoglalt? 



így ismertük őt mind, kik hozzá közel állottunk, de nem egészen 

 azok, kik csak hírből ismerték; mert ha lelkének szép fénye nem marad- 

 hatott is elrejtve , ha szíve' jósága példabeszéddé lón is : de tettei' nagy 

 része rejtve maradt. Hadd legyenek tehát azok kimondva itt általunk, 

 's kiragadva a' feledékból, melly a' legjobb, de nem ragyogó tetteket há- 

 látlan fátyolával annyiszor eltakarja \ 



Sokan szólaltattak meg országokat magukról, 's elboríták a' tör- 

 ténet' lapjait nevök' fényével, mellytől az emberiség' nemtője elfordul; 

 azon nő felett , kinek ma vég tiszteletet teszünk, a' szenvedők' könyei né- 

 mán hullanak, mert nem ezek írják a' történetet. De mi, kik ismertük 

 őt, beírjuk hazánk' évlapjaira , hogy ő az erény' és munkás emberszere- 

 tet' hőse volt, a' legszebb koszorúra méltó; 's vallásos hiedelemmel hi- 

 szem, hogy szavunk meg fogja őrizni neve' emlékezetét, 's ahhoz a' 

 jók' áldása minden időkben csatlakozni. 



17* 



