EMLÉKBESZÉD G. DE3SEWFFY JÓZSEF IG. ÉS TISZT. T. FELETT. 135 



igaKság az, mivel neki mint minden jobb férfiaknak az utókor tartozik. 

 Boldog, kinek sírja fölött, mint itt, e' kötelesség a' barátnak is olly köny- 

 nyüvé válik. 



De mielőtt életének rövid leirásába ereszkedem, legyen szabad 

 egy tekintetet vetnem azon korra, mellyben elhunyt társunk az életbe 

 lépett 's melly egész munkásságának irányt ada. A' jövó, a' mint mond- 

 ják, igazságos; de csak azon fültét alatt: ha valamint a' múltnak küz- 

 delmein kivül áll, ügy midőn egy eltűnt időnek férfiairól itél, kedvencz 

 üneszméi és szenvedélyei által magát elragadtatni nem engedi , szemmel 

 tartva mindig: hogy nem azok, kik az utókor' eszméiért, de kik azon 

 tárgyak iránt lelkesedtek, mellyek mellett korukban a' legnemesebb 

 érzelem szólalt fül, érdemlik tiszteletét; ügj' is ha van kor, niellyre 

 visszatekinteni e' hazában jó 's örvendeztető, azon időszak az, melly- 

 ben hazánkban líj élet' kezdetét látjuk, melly századunknak Dessewffyt 

 's majdnem mindazon férfiakat hagyá, kikre olly méltó büszkeséggel te- 

 kinthetünk. 



Ki nem ismeri a' XVIII. század' roppant hatását? E' század, majd- 

 nem utolsó tizedéig olly szegény nagy emberekben , ha a' tett' mezejé- 

 re, 's olly gazdag ha a' gondolat' birodalmába tekintünk, melly a' múlt' 

 mohos maradványait minden külformáiban olly féltékenyen őrzé meg, 

 's melly előtt mégis a' formákon kivűi semmi olly magasan , olly szen- 

 tül nem állt, hogy rá vizsgáló szemeit nem vetné; mellynek kezdetén 

 XIV. Lajos-, végén a' franczia forradalommal találkozunk: nagy, kitűnő 

 hatású vala hazánkra is. Csakhogy e* hatásnak szükségkép egészen más- 

 nak kellé lenni itt, mint mellyet Európa' más országaiban látunk. A' 

 nemzetiség' érzete, melly a' XVIII. században Európa' más népeinél az 

 állomány' fogalmaiban elmerült, rendkívüli körülmények által fültartva 

 még elevenen tölte a' magyar' szívét. — Az alkotmányos formák , mely- 

 lyekkel a' középkor alatt földrészünk' majdnem minden nemzetei bír- 

 tak, nálunk föltartották magokat, 's habár a' nemesség' szűk körére szo- 

 rítva, legalább attól őrizték meg e' hazát, hogy benne senki XIV. La- 

 jossal elbizottan nem mondhatá: „o' közállomátnj é/i vagijoi"; sőt maga 

 a' vallás — melly, mióta a' westpbaliai békekötéssel a' reformatio' nagy 

 műve bevégeztetett, más népek' közállományi életére bcfolytást többé 

 nem gyakorolt, 's mert minden eszme csak addig erős, míg fönállása 



