EMLÉKBESZÉD G. DESSEAVFPY JÓZSEF IG. ÉS TISZT. T. FEI.ÜTT. 141 



Ezen férfiak' egyike Dessewffy József. A' tudományos míveltség, 

 inellyet Kopy' nevelésének köszönt, az élvezet, inellyet még gyermek- 

 korában ii' régiek' nagy művein talált, jókor éreztetek vele irói hivatá- 

 sát, s niidou az 1790-ki lelkesülés e' hazában ismét elhallgatott, ó, kinek 

 nemes lelke e' hon' jövőjén kétkedni nem tudott, honi irodalmunkat je- 

 lölé ki azon pályául, mellyen haladni fog, 's mellyen Cicero' vénség- 

 ról írt könyvei' fordítása által már elstf kísérleteit teve. 



Nem a' rideg politicai pálya vala az , mire isten e' nemes szívet 

 alkotá; tudományosabb 's mélyebb belátású mint hogy Ítéleteiben egy 

 oldalú lehetne , igazságosabb minthogy az érdemet , ha ellene harczban 

 áll, el ne ismerné, szenvedélylyel ragadva meg mindent, mi szép után 

 vágyódó lelkének élvezetet nyújthatott, ragaszkodva a' múlthoz nagy- 

 szerű emlékeiért, tisztelve a' jelenben mindent, mi nagynak látszott, 

 vágyódva a' jövőben a' század' fönséges eszméi' létesítése iitán, a' költő, 

 kinek az ég minden szép 's nemes' megértésére olly gyöngéd érzéke- 

 ket adott, 's ki magasabb szempontból tekintve körűi könnyen megérté 

 a' nemes indulatot, melly ellenét tettre buzdithatá, 's azért könnyen 

 megbocsátott, politicai pártoknak vezetője vagy eszközeként nem szol- 

 gálhatott; gyöngébb minthogy akaratát minden eszközzel kivinni tud- 

 ja, erősebb 's férfiasabb minthogy meggyőződését pártjának alája rendel- 

 né, nem eléggé hiú hogy dicsvágyának érzelmeit föláldozza, 's büsz- 

 kébb minthogy önbecsülését mások' magasztalásaért fölcserélné, ő a' 

 poros arénára, hol nemzetek' sorsa vívatik ki, való nem vala. A' tulaj- 

 donokból, mik a' politicai életben embert nagygyá tesznek, Dessewffy 

 csak a' szeretetet birá, melly honának mindent föláldoz; a' gyülölés' 

 hatalma hiányzott e' kebelben, neki jobb \ala a' tudományok s művé- 

 szet' csöndes körébe vonulni, 's ez azon kör, hol a' gyöngeségig nyájas 

 's fogékony férfiú ifjúságától fogva élte' vég napjáig tántorithatlan szilárd- 

 sággal működött; hol szépnek érzetével teremtett lelke lerakta kincseit, 

 mellyen ha a' nagy érdeműnek neve elfeledtetnék is — mert ki biztos ar- 

 ról hogy a' mozgékony életben felejtetni nem fog? — legalább munkássá- 

 gának hatása míg nyelvünkéi, fön fogja magát tartani. Habár azonban 

 Dessewffy' munkásságának ezen oldala az, mi e' társaságot leginkább ér- 

 dekli, ne várják t. hallgatóim, hogy egyről egyre elmondjam dicső tár- 



18* 



