ÉLETRA/ZI TOLDALÉK AZ ELHUNYT TAGOKRÓL. 159 



a' főtábla' ellenzéki tagja tűntette ki magát. Az állapotuk' változtával , 1830-ban is- 

 mét kőz hivatalba lépvén helytartósági tanácsos, 1834. udv. tanácsos és előadó, majd 

 Trencsény vmegye' főispáni helytartója, 1837. nyitrai főispán, valós, belső titkos tan. 

 és a' m. kir. udv. kamara' alelnöke, 1839-ben egyszersmind az ujon alkotolt tanulmá- 

 nyi biztosság és azzal kapcsolt könyvvizsgáló szék' elnöke, végre 1842-ben ra. kir. fő- 

 kincstárnok. Az irodalmi pályára M. 1810-ben lépett fel, mint többféle tudományos 

 folyóirat' dolgozója, német nyelven ugyan, de mindig a' haza', 's kivált a' hazai tör- 

 ténet' érdekében. E' tekintetből látjuk őt 1820-ban báró Hormayrral egyesülve az is- 

 meretes történeti zsebkönyv' (Taschenbuch für vaterl. Geschichte , Wien 1820 — 9.) 

 kiadására ; időközben jelent meg vági útja (Malerische Reise auf dem Waagflusse. 

 Pest, 1826. 4r., újra Pest, 1843. n8r.) 's magyar beszélyei is (Erzáhlungen, Sagen , 

 und Legenden aus Ungarn's Vorzeit. Pest, 1829. magyarul két kötetben u. ott 1832. 

 — ). Azonban a' Tudományos Gyűjtemény' keletkczte óta munkás pártolója volt ő e' 

 folyóiratnak, melly számos érdekes történeti czikkelyt hoza tőle. Az academia őt 

 1831. februárban tartott első nagy gyűlésében egyhangúlag válaszlá tiszt, tagúi, mi- 

 után ez intézet' alapitói őt az igazgatóságba még 1830. vevék fel. Epén midőn a' jeles 

 férfiú egy magyar történeti társulat' állítását forgatná elméjében, 1844. június' 17. 

 rövid betegség után meghalálozolt. 



TESSEDIK FERENCZ, 



levelező tag. 



Szülelett Szarvason , Békés vármegyében , febr. 22. 1800. , hol atyja Sámuel 

 evang. pred. 's az általa állított kir. földmivelő intézet' igazgatója volt. Tanulmányait 

 Mező-Berényben, Selmeczen, Pozsonyban és Patakon végezvén, 1822-ben Pesten ügy- 

 véddé esküdött , majd gr. Apponyi Antal' urodalini igazgatóságánál , 's utóbb a' gróf 

 mellett Párizsban magán titoknok lett. Miután 1827. Francziaország' déli részeit és 

 Guipuscoát, 1828. Angliát, Németalföldet és Németországot bejára, hazajött, 's a' 

 m. kir. udv. kamaránál lépelt a' közhivatali pályára, 1835. pedig Bécsben a' cs. köz. 

 udv. kamaránál lis/.teletbeli titoknokká lett. Már 1818 és 1819., mint a' pozsonyi ev. 

 magyar társaság' tagja, megkisérlelte ereit a' széplileraturában : 1826. jelent meg tő- 

 le: Magi/firorsziigot illető kéziratok a' párizsi kir. könyvtárban (Tud. Gy. XII. k.j: 

 kövelke/.tek : 2) Magyar Diogenes Parisban (U. ott 1827. XI. k.); 3) KúlfiildSn levő 

 némelly kéziratok e's könyvek, mellyek Magyarországot né mi né műké pen érdeklik (ü. 

 ott, 1829. XI. k.); 4) Versek Aurorában 1827 és 1830.; 5) A' bal eset jól esett (Aur. 

 1830.); 6) Néparczok (Szemere' Aur. 1834.); 7) Tessedik Ferencz' Utazása Franczin- 

 ország' déli részében. (Pest, 1831. 8r.); 8) Az ácsai és demsusi régi egyházakról (jM. 

 t. t. Evk. II. köt.). Idegen nyelven 1) három párizsi levél a' bécsi Zeitschrift für 

 Kunst, Liter.-ban 1826. 2) Burg Appony , Hormayr és Mednyánszky' hist. zsebköny- 

 vökben 1827. 3) Sur quelques antiquités philologic|ues hongraises, és Sur les écoles 

 publiques en Hongrie a' Férnssac' Bulletinjében 1827. — A' párizsi földirati társaság' 



