V A MAGYAR TÜD. TÁRSASÁG ÉRTEKEZÉSEI. 



ja, liogy király' nem létében ezen ország egyedül és másokat kizárólag 

 a választóké volt; mibúl természetesen következik, hogy a' választott 

 király ez országra nézve magának több 's terjedelmesebb jogot nem kö- 

 vetelhetett, mint a' mennyit a' választok nékie adni akartak. 



Ezen tétel' valósága onnét is bizonyos , mivel mind az előbbi 

 mind ezen utolsó választás' alkalmával a' honi alaptörvények és eskü ál- 

 tal szentesített biztositások, 's szerződés' természetével biró kütlevelek 

 bizonyos nemzetjogi szabályok 's törvények által korlátozott egyezkedé- 

 si viszonyokra mutatnak , mellyek szerint a' magyar királyságra jutott 

 fejedelmek magokat leközelezték. 



A' hajdankori dolgok' menetelét 's ezen értekezés' körén tulvágó 

 körülményeket mellőzve, 's csak az utolsó választás utáni gyakorlatot 

 tekintve, kiki elótt világos, hogy I. Ferdinánd király' uralkodása alatt 

 hozott a' magyarországi gyűlés , mint a' nemzet' képviselője , magát a' 

 fejedelmet is szenvedőleg közelező törvényeket; p. o. az 1545. 33. tör- 

 vényczikkben nyilván ki vagyon mondva : hogy a' király vagy helytartója 

 által kiadatott ollyatén leveleknek 's parancsolatoknak, mellyek az or- 

 szágos köz intézkedésekkel ellenkeznek, a' kapitányok, fő- vagy alispá- 

 nj^ok , ne engedelmeskedjenek '). Továbbá intézkedett a' nemzet a' hadi 

 sereg' alakítása, alkalmazása és tartása iránt ^). Óvást tett, hogy a' király 

 az ország és az ahhoz kapcsolt részeknek tudta 's megegyezése nélkül se 

 hadat ne kezdjen, se békét ne kössön, hanem mind ezekre, sőt a' fegy- 

 verszünésre nézve is a' magyar tanácsosok' meghallgatása után intézked- 

 jék. Bizonyítják ezen állításomat az 1536-ki 1. és az 1537-ki 48. tör- 

 vényczikkelyek 's jelesen ezen utóbb érintett törvénynek második írsza- 

 ka. Az 1547-dik évi második törvényczikk' tartalma szerint bejelentvén 

 I. Ferdinánd király az országgyűlésnek, minő föltételek alatt kötött 

 békét a' török császárral, annak negyedik írszakát a' karok és rendek 

 helyben nem hagyván, megmásitását kívánták. Azon negyedik irszak 

 szól a' szökevények' kölcsönös be nem fogadhatásáról. Ezt az ország' 

 rendel a' keresztényi könyörületesség' szellemével meg nem egyezhető- 

 nek látván, nem helyeselték; sőt olly egyént, ki magát a' marczona el- 

 lenség' kezeiből szabadítja, be nem fogadni, vagy visszaadni, zordon- 



•) 1.Í43. 32. — -) 1.552. i;3. 



