n. 



A' TÁRSADALMI ÉLET' SZÉPSÉGE, AZ EGYEZMÉNY 



TAN' VILÁGÁNÁL FÖLDERÍTVE. 



HETÉNTI JÁNOS RT. ÁLTAL. 



Mélyen tisztelt társaság! Ezen nagyszerű világegyetem' életfor- 

 rásáből számtalan , és csoda változatossága élet-alakok csergedeznek. 

 Legfölségesebb ezek közt az emberélet, ba az ügy kifejtózbetik, mint 

 a' benne rejlő szellemi, és anyagi erők igénylik. Valóban sok isteni tö- 

 kély' csirája lappang bennünk, melly annyival fölebb emel bennünket az 

 állatvilág, minél fölebb áll ez a' növényélet fölött. Nemünk bizonynyal 

 az élő lények' saját fensőbb osztályát teszi, és bár rejlenek bennünk 

 az állati, és növényi élet' elemei is, de azért épen nem tartozunk a' 

 földön élő egyéb állatok' sorába. 



Ezen elsőbbségek és kiváltságok' öntudata, valamint fölemeli 

 egyfelűl az életbölcs' szivét emberi méltóságának érzésére, és méltány- 

 lására: úgy másfehíl leverő látvány rá nézve az, hogy az embereknek 

 sem egyéni sem társadalmi, sem egyetemes életét, ligy mint most van, 

 szépnek épen nem lehet nevezni. Hálásan el kell ugyan ismernünk, 

 hogy ezek a' századok', és ezredek' hosszú során sokat szépültek, és 

 ma nem oUy dísztelenek , mint voltak az ököljog' , a' babona' , a' zsar- 

 nokság', és örök háborúk' korában; ámde mégis fájdalmas kebellel érzi 

 azt minden hő keblű emberbarát , hogy ezekben nincs az a' hervadatlan 

 szépség, és változatlan nagyszerűség, melly pár nélkülivé teszi a' vi- 

 lágegyetem' nagy életét; de a' melly, ha a' pantheismus' ingatag tanai- 

 nak hódolni nem akarunk, mégiscsak alárendelt, és így gépi élet. 



I 



