30 a' magyar tud. társaság' értekezései. 



tal, hogy mindig a' decentralisaló , az általányra, eszményire, tisztá- 

 ra, egyetemire sietd elemet tartván szemeik előtt, és a' centralisalú, 

 vonzó, rendező elemet mívelni feledvén, ez által olly hézag esett a' phi- 

 losophiában, mellyet Plató, és Aristotelcs óta sajnosán tapasztal min- 

 denki , és a' mellyet csekély véleményünk szerint csnpán a' harmoni- 

 «mus leend képes betölteni; melly az egyetemi, az eszményi, az általá- 

 nos, és viszont a' részletes, a' valódi, a' tapasztalati és nemzeti küzütt 

 állítván felszállását, fő gondját a' bölcs egyensúly', arány', szóval az 

 egyezmény' kitanulására fordítja, mint ezt a' socialismus' elveinek kike- 

 resése, a' társadalom' természete és föl világítása által is tanusítni, és 

 teljesítni is bátorkodik, közép ösvényt tartván az egyoldalii nniversali- 

 smus , és particularismus , az égen is nagyot ölelő cosmopolitismus , és 

 az igen is szűk keblű patriotismus között. 



Nézetünk szerint a' socialismus' legfőbb kérdése és föladata.- a' 

 társas élet' eszményének lehető megközelítése, vagy világosabban, a' 

 társadalmi életszépség. Szép.ségrol van itt szó; és pedig nem eszményi- 

 ről, elméletiről, iianem életbe léptetendőről , és valósítandóról. Az 

 illynemű szépségnek, melly nem akar ábránd, és ideális álom lenni, két 

 tényezője van: élet és egijezménij ; első azért, mert a' mi holt, a' mi 

 merevény, szabad fejlődést, szabad átalakulást nem enged: az szép so- 

 ha sem lehet; az illyen rothadt elemet az ép életművezet kitaszítja ma- 

 gából , sőt a' folyam is partjára sodorja. .\z élet' eszméje továbbá nem 

 tűri azt is, a' mit már nem lehet ugyan mozdulatlannak mondani, mint 

 a' gépet, de a' mellynek mozgató elve kivűlc fekszik, és nem magában; 

 az illyen gépi tökély sem érdemli az életnevet, és így nem szép, mert 

 a' legerősb gőzgépnél is többre becsülendő aestheticai tekintetben egy 

 igénytelen virágnövény, melly átalakulásnak, és így szabad fcjlésnek 

 helyt ad , és nem untatja a' nézőt örök egyforma mozgalmával. 



Mire valók, kérdik itt nyájas hallgatóim, az élet' természetéből 

 folyó ezen szépségeknek emlegetése? feleljük: arra, hogy a' társadalom' 

 életének egyezményben kell lenni az élet' természetével, mellynek fő 

 jelleme a' szabad fejlődés ; ennek meggátlása pedig még a' növényeket 

 is elferdíti, és szabad nedvkeringésöktől megfosztván, elsatnj'ítja. Az 

 élet tehát számtalan typusaiban, és alakjaiban képviselője a' szabadság- 

 nak, ez pedig föltéte a' társadalmi élet' szépségének. Úgy de, mit kell 



