44 a' magyar tud. társaság' értekezései. 



fog nyomoztatni. Az ő elemei a' philosophia' valamennyi részében elő- 

 tűnnek. Az ő akár tagadó akár igenlő megfontolása nélkül alig történhe- 

 tik valameliy rendszerben lépés, melly hiánya miatt njabb, kiegészítést 

 eszküzlendő vizsgára nem sürgetne. Vegyük például az észt 's az abból 

 folyi) 's abban érvényülő ismereti és cselekedeti törvényeket, lehet-e váj- 

 jon ezek iránt kellőleg tisztába jőni a' supernatnralismusi álláspont' al- 

 kalmazása nélkül ■? Sőt lehet-e végkép eldönteni, mi az igazság, ha szi- 

 gorún át nem vizsgáltatik az emberi tudam? 'S ez ismét fog-e előttünk 

 föltárulni, ha az iménti álláspont kikerűltetik ? Teljességgel nem. Hiába 

 hozatnék föl ellenünk, hogy van bölcseleti rendszer, mellyben az érin- 

 tetteket illető vizsgáknál e' szó : siipernattiralismus, elő sem fordul ; mert 

 itt nem puszta névről, hanem a' supernaturalismusi álláspont' lényegé- 

 ről van szó. 



Föladatunk' körében a' supernaturalismus az isteneszme' eredeté- 

 nek első fokozotát fejezi ki. Az e' fokozatnak alapul szolgáló gondolat 

 pedig e' mondatban öszpontosul : az isten viszonyban áll az emberhez. 

 E' viszony' munkálója az isten, ki azt az emberi tudamban gerjesztett esz- 

 me által teszi megismerhetővé. Láthatni ezekből, miképen e' fokozat sze- 

 rint az isten megeszközlóje ugyan a' kérdéses eszmének, de azt mégis 

 az ember nélkül, kinek tudamában a' megeszközlés Acghezmegy, nem 

 teheti. Más oldalról az ember sem képes azt megtudamlani az isten nél- 

 kül. Előhozó az isten, elfogadó az ember, a' tudam meg azon tér, hol 

 a' kettő' egyesülése az eszmét folyományozza. Úgyde valamint minden- 

 ütt nem más a' közös okozat mint á' közösen munkáló okok' sajátsá- 

 gainak tükre: hasonlülag itt sem lehet az eszme más mint a' két té- 

 nyező' sajátságait előtükröző okozmány. Mi hogy annál czélszcrübben 

 megértethessék, előre kell küldenünk e' kérdéseket: mi az isten, és 

 mi az emberi 



A' supernaturalismus az istent előre fölteszi és annak munkál- 

 táből származtatja a' tudambani eszmét. Szerinte kétségen túliak e' 

 mondafok: az isten van ; az isten isten; minden, a' mi nem őmaga, kí- 

 vüle van; önmagátőli örök lény, teremtője, fentartója és igazgatója 

 mindennek, a' mi kivüle van; ő van a' világ nélkül is, de a' világ nincs 

 őnélküle. A' világ az isten' örök eszméinek tér- és időbeni valósíímánya. 

 Tehát valódilag tekintve nem lehet benne más mint az, mi az isten által 



