AZ ISTENESZMIi EREDETÉRŐL. 49 



mába szúll, hogy annak belsejében is rátaláljon boldog élete' végsó 

 alapjára. Innen ered 



2) az onyies irányzat , mellynek következtében észrevcendi , hogy 

 tehetségekkel bir, miket ő magának saját működése által nem szer- 

 zett; hogy törvények szerint munkálkodik, mik nem az ő szüleményei; 

 hogy lelkismeretében bizonyos ige szól, mi nem az ő igiye; hogy szü- 

 netlenül érez magában egy titokteljes vonzalmat a' láthatlan felé, melly 

 vonzalom nem az ő mxivclménye. Ezek' tudatára boldognak érzendi 

 magát, mert tehetségeit olly lénytől jöttéknek hiendi, ki maga a' vé- 

 getlen jóság ; törvényeit olly lénytől hozandja le , ki maga a' végetlen 

 bölcseség; lelkismerete' szavát olly lény' akaratának tisztelendi, ki maga 

 a' végetlen szentség; végre keble' titkos vonzalmát olly eszme' fejlésé- 

 nek hiendi, mcilyet tudamába önmagát általa kijelentőleg maga a' vé- 

 getlen isten oltott. Mik' eleven hitbeni elfogadása után buzgó szeretet- 

 és reménynyel hódol az isteni gondviselésnek, melly neki csalhatlan 

 jelekkel nyilatkozik meg a' természeti és erkölcsi világrendben. 



3) És épen ezen világrend az, mellyel az ember hitlenileg egye- 

 sülvén miután nem csak tárgyias , hanem önyies irányzatát is boldogítot- 

 tan kielégítettnek érzendi, mindenben csak az istent és csak őt szem- 

 léli: „AVir behaupten eine ausserzeitiiche Offenbarung Gottes in dem Gei- 

 ste der Menschheit , die ihm das Gesetz des Erkennens, Gefühls und 

 Willens sein soUte , und durch welche er auf unverkennbare Weise der 

 Gottheit verbunden ist. Der Mensch in seinem ursprünglichen Zustande 

 hatte das Bewusstsein dieser Offenbarung, und in demselben war ihm 

 die Einheit mit Gott vermittelt. Von dieser Einheit fiel der Mensch ab 

 und damit veránderte sich nicht nur seine Beziehung zu Gott , sondern 

 auch das innere Verhaltniss aller Elemente, Kráfte und Beziehungen 

 seines Wesens und Lebens in der Erkenntniss, im Gefühl und \\illen." 

 H. C. \V. Sigwart. Die Propádeutik d. Gesch. d. Phil. 28. I. 



Sigwart mondottainkkal egyezőleg megismeri, hogy az ember ele- 

 inte egységben állott az istenhez ; de azonnal hozzá teszi : hog}' ezen 

 egységtől elesett. Csodálatos állítás! Az ember, az istentől mindenkéj* 

 függő teremtmény, elesett az ístcnncli egységtől, elesett attól, kiben 

 minden van, él és mozog; kinek mindenható és mindenütti hatalma az 

 egész mindenséget, következőleg az embert is , fentartólag átöleli. Meg- 



»I. T. T. ÉVK.. VII. 2. 7 



