50 A MAGYAR TUD. TÁRSASÁG ÉRTEKEZÉSEI. 



fughatlan állítás, mclly, lia igaz, még inkább megfoghatlan titkot fog- 

 lal magában! És nincs külíinben. Az istentőli elesésen alapul mindazon 

 rósz, mi a' legbölcsebb és legtükélyesb isten' teremtményeit szünetlenül 

 boldogtalanítja. És minthogy a' rósz kétségbe hozhatlan tény, meg 

 kellett az ember' istent(jíli elesésének történnie. 



Sem a' hely sem czélunk nem engedi , hogy e' titokteljes tény' 

 föladatunkat nem illető oldalainál időzzünk; de azt követeli, hogy an- 

 nyiban rá is legyen ügyelés, mennyi az isteneszme' eredetének ki- 

 emelésére mellőzhetlenül megkívántatik. 



Ha a' közvetlen supernaturalismus' eddig előadott sajátságaira fi- 

 gyelmezünk, úgy fogjuk találni: hogy az elófejlett isteneszme korán- 

 sem nyomja ki egész teljében a' viszonyt, melly az isten és ember kö- 

 zött van. Az ember eredeti állapotánál fogva általányosan összehang- 

 ző egységben lenni mondatik az istennel. Allítaték továbbá: hogy ezen 

 egység' öszpontositd helye az emberi tudam. Ennek hivatása mindazt, 

 mi köréhez tartozik, teljes határozottság- és világossággal megismerni. 

 És történt-e az e' fokon? Epén nem. Mint láttuk, itt az isten igenli 

 önmagát az emberben és az ember igenli az istent önmagában. De igen- 

 li-e önmagát is az istenben? Látszólag igen, de valódilag nem. Pedig 

 a' tudamban központosuló egység a' nélkül nem lehet általányosan ösz- 

 szehangző. Az ember mind létét és lényeget mind léteimódját tekint- 

 ve az istentől van , tehát mindeddig csupán alak , mellyben az isten a' 

 belé oltott eszme' közbevetésével önmagát jelenté ki. Önkényt tolja 

 itt elő magát e' kérdés : az ember' tudamában kinek jelenti ki magát 

 az isten? önmagának nem; mert ez a' supernaturalismus' elvével ellen- 

 kezik. De az embernek sem; mert ez az isteneszmének, úgymint a' 

 kijelentés' valódi tartalmának ismeretére még el nem juthatott. Az em- 

 ber ugyanis véges tudamu levén , a' lényeghez csupán a' tünemény' 

 fölfogása és megismerése által képes fölemelkedni. Ámde az istenesz- 

 me az emberi tudamban egyedül a' természeteszme és öneszme' se- 

 gélyével munkálhat kijelentőleg, ezekről pedig még szó sem volt, mi- 

 vel azokat, mint alakul használtakat, az isteneszme szinte elnyomta. 

 Ha az isteneszme amazok által akar az emberben megismertetni , szük- 

 séges: hogy azok is külön megismertessenek. Hogy tehát az önmagát 

 amazok' segedelmével kifejtő isteneszme teljesen kielégítő legyen, vagy- 



