AZ isteneszme' eredetéről. 53 



lást ki nem egyenlíthetik , már fcncbb mondatott. Eszküzlője tehát az 

 isten , ki ennek kuvetkeztéhen a' szokott természeti világrenden fülül 

 még egy magasabb s tOkélyesbet fog előhozni. A' rend tényeket szük- 

 ségei, mikben az értelem a' valóságon kivül még azon viszonyokat is 

 megismerhesse, mellyek tanusitandjúk, hogy csakugyan magasabb vi- 

 lágrendhez tartozók. Igazlatául ennek az isten hatalmat nititatand , 

 melly fölötte van a' természetének, és értelmet bizonyítand , mellyhez 

 képest az emberi nagyon alárendelt. 



Önkényt foly ezekből: hogy a' közvetett kijelentésben a' tarta- 

 lom szintúgy isteni mint az alak. Mert ha a' tartalmat előtiintető alak 

 nem isteni, azonfölül hogy a' kijelentőnek meg nem felel, jellemben 

 is szűkölködik, melly által ot, az emberitől meg lehessen választani. 

 A' tartalom maga adja magának az alakot, miért is a' belső és külső, 

 lényeges viszonyban állanak egymáshoz. A' ki tehát itt az alaktól az 

 isteni jellemet megtagadja, megtagadja a' tartalomtól is. 



A' supernaturalismus' már meghaladt fokozatában a' kijelentés 

 teremtés által történt. Ez mindenkép isteni cselekedet. Ugyanilly kí- 

 vántatik a' jelen fokozaton is. A' mi az isteni hatásnak meg nem fe- 

 lel, az kijelentés! alakká nem lehet. Továbbá a' tartalom határozott, 

 ollyan legyen tehát az alak is. Mert czélszerütlen és saját mivoltával 

 ellenkező' lenne a' kijelentés, mell3'et határozatlanság bélyegez. 



Emlitve volt még fenébb az is , hogy az ember a' kijelentendőt 

 elfogadja, mert számára történik a' kijelentés. Az elfogadás emberi 

 tett levén foltéteit az ember' létegei teszik, mellyek külsők- és bel- 

 sőkre osztatnak. Minek okáért a' közvetett kijelentés érzékeinkre hat- 

 va fog munkálkodni. Még pedig külsőre a' csoda, belsőre az ihle, mind 

 a' kettőre a' jövendőlés' megeszközlése által. Mikben előadvák egy- 

 szersmind a' közvetett supernaturalismus' fokai is. 



1) Csoda. Általában csodának olly tény mondatik, melly rend- 

 kiviili és természet fölötti, azaz melly a' természeti erők- és törvények- 

 ből meg nem magyarázható. Benne mindenkor valami titkos rejtezik. 

 Közte meg az idő és körülmények között, mellyekben véghezmegy, 

 bizonyos aránytalanság van. Innen az isteni és természeti között feltű- 

 nő ellentét , mit külsőleg kiegyenlíteni nem lehet. 



