54 a' magyar tud. társaság' ÉRTEKliZKSEr. 



Teliát a' csoda az istennek bizonyos tér- és időbeni megnyilatko- 

 zása. Elübozója az isten; eredménye pedig annak hivése: hogy az is- 

 ten, mint általányos hatalom és bölcseség az egész világban munkál- 

 kodik. Vagyis hogy ó az , ki a' természeti sokféleségbe tükélyes egy- 

 séget hoz. Minek elfogadása az embert a' természetben munkáló isten- 

 nel lassanként kibékíti. Csoda által t. 1. kettő esik az ember' tudtára: 

 a) hogy a' látható világrenden tul még egy hatalom 's érdre nézve sok- 

 kai magasabb 's tökélyesb is létezik; b) hogy a' látható a' tükélyesb- 

 nek meghódol. Mihez képest midőn csoda által az alsóbb rend a' ma- 

 gasabb alá hódltatik, világos lesz: hogy eredetileg tekintve a' termé- 

 szeti erők és törvények is szellemi erők és törvénjek. 



De mi köze mind ennek az isteneszme' eredetéhez? E' kérdést 

 lehetne itt élőnkbe gördíteni. Pillantsunk egy kissé vissza a' már meg- 

 haladt fokozatra. Ott az embert általányos meghasonlás bélyegezte. 

 Meghódolván a' végességnek, istenéről csaknem egészen megfeledke- 

 zett. Innen boldogtalansága, mellyről csak az isten tehetett, ki vé- 

 getlen hatalmánál fogva épen azon természeti erők' meghódításával aka- 

 rá saját eszméjét az ember' tudamában föléleszteni, mellyek ezt fogva 

 tartották. Ez pedig csoda által történt meg. Czéi volt: az isteneszmét 

 tudamában föléleszteni 's az így fölélesztett múltat a' jelennek ellenébe 

 állítani, hogy ez által egy újabb rend alapja legyen megvetve. De si- 

 került-e vagy sikerülhetett-e vájjon ez mindenkép 1 Koránsem. 



Ugyanis a' belsőleg meghasonlott de jelennen csoda által meg- 

 hatott ember sovárgásától izgatva örömest ragadja meg a' tudamban 

 fölélesztett eszmét, mert benne sejti egykori boldogságának alapját. 

 Mindazáltal a' csoda' szüntével csakhamar megújul az élvezet' kora, 

 mi őt szokott csábjaival mindinkább, elvonandja a' múlt' homályai fö- 

 lött borongó sejtésektől. Továbbá a' csoda két oldalból áll; külső- és 

 belsőből. A' külső, érzékek által fölfogott hüvely, melly alatt a' kije- 

 lentőt fogja, mint belsőleg munkálót, az értelem fürkészni. Sovárgá- 

 sa' irányában szívesen találja föl benne az általányos egység' létalap- 

 ját; ámde a' csoda' körülményeit vizsgálván miután észrevette, hogy 

 valamennyien a' természethez tartozók : eleinte kétkedendik a' csoda' 

 okában ; majd titkos , még eddig nem ismert erőket sejtend a' termé- 

 szetben. Végre a' tudamban fölélesztett eszmét elfogadja ugyan , de 



