58 a' magyar tud. társaság' értekezései. 



nemzetek' történetelTevé válik 's hogy a' nemzet' története lényegileg 

 tekintve története egyszersmind az egyednek is. Nem is bírhat valaki 

 nemzete' hasznára önmagában valamelly anyagot földolgozni, ha előbb 

 arra nemzetileg képesítve nem volt. An ünhatóság itt sem munkálhat 

 foganás nélkül. Nevelés nélkül nincs valódi élet, tehát valódi törté- 

 net sincs. Az elvontan vett egyednek nincs története; de van, ha vi- 

 szonyban áll a' nemzethez , mellynek tagja. És mind ez nevelésen 

 alapszik. Minek fontossága mellett nem tagadhatni, hogy a' küzvctleri 

 supernatnralismns' azon alapelve, miszerint a' tiidambani isteneszme 

 magától az istentől zsendítetett föl, mindenkép igaz. Mert ha az ön- 

 tudamnak közítésre van szüksége , még inkább van az istentudamnak- 



Ezek így levén, ismét nincs ok vitatni: hogy az ember, istentő- 

 li eszméjét tekintve, teljességgel nem szorult nevelésre, melly az isten- 

 től származik. Az isten nemcsak teremtfííje hanem fentartójat és igaz- 

 gatója is egyszersmind a' világnak. Vele olly viszonyban áll , mcllyet 

 őmaga szabadon tesz, 's minél fogva a' fentartásban csak a' teremtési? 

 folytatja és általa önmagát folytonosan kijelenti. Mint személyes igaz- 

 gató különbözik a' világtól , de azért még tőle mindenkép elkülönözvé 

 nincs. Van tehát a' természetnek, valamint a' történetnek is, isteni 

 oldala, melly által a' kellény — d. Sollen — létté, a' kijelentésben föl- 

 tűnő tények pedig az isten' örök eszméinek nyilatkozmányaivá lesznek- 



Mindenik kor másmás oldalát jelenti ki aa isteni létnek. A' ki- 

 jelentések között mindenik általányos, vagyis az isteni igenlények egy- 

 más ntán általányos módon jelentetnek ki. És így a' történetek' végs<í 

 létalapja , az általány , az isteni örök egységtől származik , sőt ezen 

 egység maga a' létalap. A' törtények sem eseties műveletek, haneOl' 

 az érintett i.«teni elvnél fogva örök jellemmel birok 's ez által fülvé- 

 tetvék a' dolgok' örök rendébe. Annak okáért mindent, mi kijelentés 

 által hozzánk jut, örök jellem diszesít. És e' nélkül csakugyan hiá- 

 nyoznék az általányos viszony, pedig ez itt fő dolog. Ezen általánycís 

 viszony úgy tűnik föl mint egyetemiség. És ez az eszme' egyetemisé- 

 ge, mellyel magát a' kijelentés szellemünkben érvényitvén , az életét 

 valamennyi oldalával saját körébe vonja. Nem is birhathak a' tüne- 

 mények valódi érvénynyel , hanem ha az örök eszmék' jelképei gya- 

 nánt tekintetnek. 



