76 A MAGYAR TUD. TÁRSASÁG ÉRTEKEZÉSEI. 



isteni tudomány a' németek küzíitt építe lakhelyet, és ezek kOzütt 

 tartja fön disztcljes életét. Reánk bízatott, így szól tovább, ezen 

 mennyei szikrának gondos őrzése ; a' mi kötelességünk ugyanazt fön- 

 tartani, táplálni 's arrdl gondoskodni, hogy az, mi az ember előtt leg- 

 szentebb, tudniillik önvalójának helyes ismerete, soha köztünk ki ne 

 alugyék. Hegel's Werke, VI. B. S. XXXVIII. Biedermann csupán mint 

 történetet adja elő, hogy a „das junge Deutschland" nevű igen gyanús, 

 sőt sokak szerint, leggonoszabb-irányu társulat' ezen elvét „csak az 

 jő, helyes és észszerű, mi természetes", melly elvből ezen társulat' 

 veszélyteljes egész tanítmánya származék, Hegel' ez elvével „was wirk- 

 lich ist, ist vernünftig" igen kiínnyű kapcsolatba hozni. Valamint ab- 

 ban is egyezének az ifjú német literatura' hősei Hegellel, hogy ők 

 szinte mint ez legnagyobb erővel rohanának a' religioi és politicai te- 

 kintélyek ellen. És így következetesen mind az, mi az úgy nevezett 

 ifjú literaturában veszélyes és kárhozatos vala, a' philsophiának , név- 

 szerint pedig Hegel' philosophiájának tulajdoníttaték. Menzel nyilván 

 kimondá: „Hegel' philosophiája immorális, teljes atheismussal , az indi- 

 viduumot és ennek állati ösztimeit teszi istenné." Biedermann, die d. 

 Phil. II. B. S. 464 — 465. Ha még tovább is Biedermannál akarunk ma- 

 radni, ki nagy gonddal és stúdiummal keresgető a' philosophiai küz- 

 delmek és törekvések' eredményét, szerinte bizonyos.- miként az új phi- 

 losophia. Kanttői fogva mostanig, szüntelen azon ügyekezett, hogy az 

 ész mind a' gondolkozásra mind a' cselekvényre nézve kielégíttessék , és 

 mintegy czélra vezettessék, vagyis hogy, a' phílosphusok' nyelvén szól- 

 va, az általány, az absolutum, mellynél tovább nem mehetni, föltalál- 

 tassék. Kant, Fichte és Schelling, ámbár tekervényes utakon, végre 

 oda jövének, hogy a' mindenség' egész kapcsolatát, főleg pedig a' szabad 

 akaraton épült, vagyis morális törekvések' vég czélját valamelly legfel- 

 sőbb lény, vagyis isten' létezése nélkül ki nem fejthetni; így tehát ők 

 a' keresett absolutumot, mellynél tovább nem mehetni, hosszabb körül- 

 járás után is isten' léte nélkül föl nem állíthaták. Hegel pedig, mint 

 tanítványainak egyik része magyarázza, úgy vélekedik: hogy a' termé- 

 szetitárgyak lassanként magoktól kifejtenek; a' morális cselekvények 

 pedig, úgymint az egyes ernber' tette, a' nemzetek' működése, 's az 



