KÜZDEXiEM ÉS TÁJÉKOZÁS a' FHILOSOFHIÁBAN. 81 



lenébe teszem Newtont, kinek sírkövére Popé ezt irta: „Isaacus New- 

 ton, qiiem immortalcm tcstantiir tempus, natiira, coelum; mortalem 

 hoc marmor fatetur." E' nagy férfiú mindig kalapot emele az isten' 

 nevének emlitésére. Ellenébe teszem Lalandenak még Hellt is, ki 1769. 

 jun. 3 -kán Wardoehusban derék Sajnovicsunkkal világhiru ismeretes 

 csillagászi észrevetelt teve, 's ki felől egykor Sajnovics kérdeztetvén: 

 nemde kegyeddel volt Hell Wardoehusban? Nem, felele Sajnovics, 

 nem Hell volt énvelem, hanem én voltam Hellel. Ezen Hell legbuz- 

 göbb imádságot ira, mellyel istent naponként tiszteié. Minden isten- 

 tagadónak ellenébe teszem Pascalt , kinek emlékén tübbi közt ezen sza- 

 vak vágynak: „Blasius Pascalis hic iacet. Pietas si non moritur, ae- 

 ternum vivet vir coniugii nescius , religione sanctus , virtute darus , 

 doctrina celcbris, ingenio acutus, sangvine et animo pariter illustris, 

 doctus non doctor, aequitatis amatőr, veritatis defensor. Hunc rheto- 

 res amant facundum , hunc scriptores norunt elegantem , hunc niathema- 

 tici stupent profundum , hunc phílosophí quaerunt sapientem, hunc 

 doctores laudant theologum, hunc pii venerantur austerum." Minden 

 vallástalan érzelgdnek ellenébe teszem Petrarchát, kit noha imádott 

 Laurájának csak egy kegyes mosolya is majdnem egészen leglágyabb 

 érzelemmé olvaszta, ő mégis kijózanodván maga-alkotta majdnem se- 

 raphi hangon magasztala istenét. A' religiótlan természet-búvárnak el- 

 lenébe teszem Mitterpachert, ki ámbár nyolczvan évre terjedett egész 

 életkorát a' természet' titkainak vizsgálásában tölte, mégis a' latin 

 költő ezeket mondja felőle: „Qiiando iterum Lodoice tibi bona piofe- 

 ret aetas — Moribus, ingenio, religione parem?" Különösen pedig, mi- 

 dőn azt hallom , hogy az ujabb természettani theoriákat Móses' genesi- 

 sével meg nem egyeztethetni: eszembe jut, mit dr. Schafhautl a' múlt 

 évi augustusban a' müncheni tudományos academia' köz gyűlése előtt, 

 Bajorország' színének, a' ministereknek és az egész diplomatiai karnak 

 jelenlétében olvasott; eszembe jut, hogy ő minden eddig kigondolt 

 theoriát a' fold' eredetére 's kifejlésére nézve fölhordott, 's végre úgy 

 zára be köz tetszéssel fogadott értekezését, hogy azon theoria legva- 

 lószinűbb, melly Móses' iratival megegyez. Sok vigasztalót lelek Schrank- 

 nak 1826-ban és 1827-ben szinte a' müncheni academia' köz gyűlése 

 előtt fölolvasott e' czimű értekezéseiben is: Die Natúr predigt Gott 



M. T. T. ÉVK. VII. 2. 11 



