116 a' magyar tüd. társaság' értekezései. 



fel szemünk' elébe; mellyekben az ősvilág' szent hieroglyphái évezre- 

 dek' titkos homályát segítenek eloszlatni 's élőnkbe varázsolni azon kort, 

 mellyben még nem vala úr az ember a' földön; mellyben begj' és völgy 

 nem hangoztaták vissza parancsszavának dörgését, mellyben föld és le- 

 vegő, tűz és víz nem hódolának elméje' hatalmának 's nem tárák ki 

 kincseiket az ő szolgálatára; azon kort, mellyben állatok lakták a' föld 

 szűz erdeit, mellyeknek most csak csontjait ismerjük, mellyben ele- 

 fántok és mammuthok sétáltak honunk' téréin 's mellyben még csak ké- 

 szülőben vala azon hely, mellyen évezredek' elhunyt lényeinek sírhal- 

 main volt fülemelendő lakát az ember. 



Majd mindenki hozott valamit magával e' szép kirándulásból. 

 Legtöbben kezökben 's kalapjok mellett , az itteni gyönyörű erdei fló- 

 ra' egyegy csomó példányával , hónok alatt egy két ősvilági csontot 

 tartva siettek lefelé a' völgyön. A' hermaneczi keskeny völgy' egy bá- 

 jos szépszégü táján, hol egy oldalt az erdei patak, kipihenve mintegy 

 a' hegy' sziklaromjai közti omlásaiból , lassú morajjal kígyózva cserge- 

 dez előre a' völgy' oldalairól lehullt szikladarabok közt; más oldalt bu- 

 ja 's változatos színekkel játszó facsoportozatok fedek a' magasra nyúló 

 meredek oldalt, mellynek ormait a' lefelé siető nap' arany sugári láng- 

 özünben fürösztötték , hosszú asztal vala terítve a' vendégszerető város' 

 részéről , melly mellett a tudós sereg , víg vendégséggel rekeszté be 

 ezen szép nap' gyönyöreit. 



