130 A MAGYAR TÜD. TÁRSASÁG ÉRTKKEZÉSEI. 



fryülést azonban, noha még tizenkét évig uralkodott, Károly többé nem 

 tartott. 



A' vitatkozásokban , mellyek az országgyűlésen e' tárgy iránt foly- 

 tak, alig tudottá' birtoknál egyebet felhozni a' kiváltságos osztály ké- 

 tes alapú, homályos származású jogának védelmére; s lehetetlen volt 

 át nem látnia, milly gyönge e' joga, milly bizonytalan jövendőü e' bir- 

 toka, mellyct a' kormány, az egész kiváltságtalan osztály, 's e' fölött 

 még az örök igazság is szünetlen ostromállapotban tart, és ezóta ag- 

 godalmasan kezdett gondoskodni, hogy megtámadott jogát újabb okle- 

 velekkel körülbástyázza. 1741-ben erre ii' legkedvezőbb, rég várt alka- 

 lom kinálkuzott. Károly király 1740-ben az élők közöl kiköltözvén, 

 koronáit egy gyöngéd nő, a' magas lelkű, de még tapasztalatlan Má- 

 ria Teréz öröklötté. A' leányági öröködést sokszoros szerződések, 

 az ugy nevezett pragmatica sanctio biztosították ; de mivel Károly nem 

 fogadta tanácsát a' már régebben elhunyt, valamint a' harczok ugy a' 

 politica' mezején is mély belátásu hős Eugen berezegnek, — ki helye- 

 sen állitá, hogy kétszázezer szurony 's telt pénztár leend legjobb biztor- 

 sitéka leánya' örökségének: — alig takaríttattak el Károly' meghűlt te- 

 temei, örökösének a' csak irott malasztokkal, csak papiroson álló szer- 

 ződvényekkcl biztosított trónja már is ingadozni kezdett. Hat ellen- 

 ség támadta meg az ősi örökséget, 's Parisban tervek készíttettek a' 

 birodalom' felosztása iránt. Az állandó had.sereg, mellynek a' hat rész- 

 ről megtámadt birodalmat védenie kell vala, olly rósz lábon állott, 

 hogy egynek is alig felelhetett meg; a' pénztár pedig, mellyből e' hi- 

 ányt pótolni kellett volna, kiürülve szállott az új kormányra. 



Illy körülmények közt nyitotta meg Mária Teréz, 174t-ben, 

 június' 21-dikén a' koronázó országgyűlést. A' kiváltságos osztály en- 

 nél valóban nem lelhetett volna kedvezőbb alkalmat arra, hogy az 1728- 

 ban fenyegetett jogát új királyi oklevéllel biztosítsa. „A' megszorult 

 királj'né, ugy mondának, kénytelen lesz megadni kívánságunkat, ha se- 

 gedelmünkre számot akar tartani." A' felavatási oklevelek, mellyeket 

 a' királyok koronáztatásuk előtt esküvel szoktak megpecsételni, rég- 

 től fogva legnagyobb biztosítékul szolgáltak a' nemesség' kiváltságai- 

 nak. Ebbe akarták tehát most az ország' rendéi beszúrni az „omis fun- 

 do non itihaeret^^ elvét. De az éles eszű, ritka bátorságú nő, határo- 



