144 a' magyar tud. társaság' értekezései. 



pötoltassék ; hiszik mindazáltal , hogy e' tárgyban is lehet az előjogok' 

 minden sérelme nélkül, sót kell is intézkedniük. 



Más nap, sept. 28-kán , a' királyné Iloiicsba utazván, a nádor 

 a RRket bucsiítisztolkedésre a' várba rendelte. A' királyné azonban a' 

 kivánataira adott tagadó válasz miatti kedvetlenségét kijelentendő , min- 

 den szó nélkül távozott a' RR. közöl; kik aztán gyülésteremökbe visz- 

 szatérvén , az elnök' sürgetéseire újonnan szőnyegre állították a' kir. ki- 

 vánatokat, 'S most már az előbbiekhez hasonló , esküvel is erősített ta- 

 gadó' nyilatkozatok közt mégis hallatott néhány szó mind a' papság, 

 mind a' világiak' koréból, miszerint a' kivánt egymilliónak némi ré- 

 szét mégis csak meg lehetne, meg kellene ajánlani. Különösen Csiba, 

 Mosony megyei követ, állitá, hogy tüstént meg fog sziinni az annyiszor 

 ismételt fizetési lehetetlenség, mihelyt a' RR. a' királyné' valóban anyai 

 intése szerint a' nép' nyomorú állapotán az úrbér' méltányosabb sza- 

 bályozása által könnyítenek. De az igazság és méltányosság' szent igéi 

 hatástalanul hangzottak el a' RR. között, kik a' népet a' kormány' elle- 

 nében a' nagyobb terheléstől olly hajthatlanul ügyekeztek megóvni , ar- 

 ról azonban önzésteljes elfogultságukban hallani sem akartak, hogy az 

 úrbéri terhek alatt még inkább roskadozó népnek magok' részéről vala- 

 hára már igazságot szolgáltassanak, 's azon nagy különféleségnek, melly 

 az úrbéri munkák 's adózások' tárgyában az ország' külön vidékein lé- 

 tezett, azon korlátlan önkénynek, cs zsarnokságnak, mellyel számos 

 földes úr egész a' kétségbeesésig zaklatta jobbág3'ait, valahára véget ves- 

 senek , és e' néposztályt, melly noha sem személyes sem birtoki joggal 

 a' hazától megáldva nem volt, mégis az összes közigazgatási és hon- 

 védelmi terheket viselte, ha jogokkal fel nem ruházzák is, legalább 

 egyes kiváltságosak' kegyetlen bánásmódjától megótalmazzák. Valóban, 

 ngy látszik, mintha azért nem akart volna a' nemesség nagyobb hadi 

 adót vetni a' nép' vállaira, hogy azt is önmagának zsarolhassa ki tőle, 

 mit ez az adó' fölemelése' esetében a' köz szükségekre fizetendett; erre mu- 

 tatott legalább az , hogy midőn a' mosonyi követ az úrbér' szabályozását 

 megemlítette, arról a' többiek még csak hallani sem akartak; hanem to- 

 vább is az adófölemelés' lehetetlenségét ismételve, előbbi végzésöket új- 

 ra megerősítettek, 's azt némi, az 1741-ki törvénykönyvnek a' nemesi 



