168 a' magyar tud. társaság' értekezései. 



Nngy-Kemléki Alapi Jánosnak és Zrínyi Margitnak, a' szigetvári hős' test- 

 vérnénjének fia, teiiát ez utcibbi Zrinyi-vér, növendéke, kedvencze egy- 

 kor nagj'bátyjának a' nagy Zrinyi Miklósnak , 's tanuja ennek — hont , 

 nemzetet, a' magyar nevet dicsóitő — hósi ritka magafcláldozásának) 

 fülveszik a' boszuáilás' fegyverét, lóra ülnek, 's nem több mint 800, de 

 vezéreik' lelkesedését osztó, velük együtt mindenre, a' legutolsóra, győz- 

 ni vagy halni kész vidékbeli nemesek', 's néhány, a'Kulpa mellett fek- 

 vő zsoldos őrcsapatok' kíséretében, egyenesen Stubiczának tartva, ké- 

 szülnek szembeszállni a' maroknyiságukhoz képest temérdek sokasággal. 



Hallva kiizelgetésöket, nem hogy visszarezzenne, vagy falai kö- 

 zé vonulna, sőt inkább bátran elejbek áll Gubecz, ki úgy látszik kapva 

 kapott az alkalmon, hogy nyilt csatában niérkőzhetik , 's mit, hadai' 

 számában, eddigi jó szerencséjében bizakodva, mint bizonyost, hitt, 

 annyi gyűlölt ellenségnek , zsarnokfajnak egy rakáson egy csapással ve- 

 heti fejét. 



így egyik fél sem vonogatván magát, meglett Stubiczához közel 

 az cihatárzó ütközet 157.3-ban febr. 23-dika előtt; de mellyik nap, azt 

 egész bizonyossággal meghatározni nem lehet. Mielőtt öszvecsaptak vol- 

 na, a' vezérek sergeiket, ha talán még elég ingerültek nem volnának 

 magoktól, nem mulaszták el — kiki maga' módja szerint szavakkal, mily- 

 lyeket , ismerve övéik' helyzetét, indulatit, reményeit, félelmeit, leg- 

 hathatósabbaknak Ítéltek — a' bátran, állhatatosan harczolásia buzditni, 

 miben magok mutatták majd , elkezdetvén a' viadal , a' legjobb példát. 

 A' harcz kemény és tartós volt. A' parasztok, mi nekik gyakorlat' 's 

 fegyver' dolgában hiányzott, számmal, dühvel, vakmerőséggel pótolva, 

 soká erősen tárták magokat a' kisded, de gyakorlottabb, jobban fegy- 

 verzett, és — mivel paraszt hóhérjaikkal szemben választás csak győ- 

 zedelem vagy kinos halál közt maradt — elszántabb, meggondoltabb 

 uri sereg ellen. Végre a' mint sorai fogytak, fogyott bátorsága a' pór- 

 hadnak; hiában biztatja őket vezérök, királyuk — Gubecz, hiában fe- 

 nyegeti; erősebb a' szemeik előtt villogó ellenséges fegy vertőli , 's kézre 

 kerülés' esetében — rettegett régi uraik' boszujátóli félelem. Csak a' 

 szaladásban látszék még egyedül út nyilni előttök a' menekvésre. Te- 

 hát elhányva fegyvereiket, futnak ki merre lát. Nyomukban a' boszu- 

 lihegő diadalmas ellenség. Flarcz, futás többet megemésztett belőlük 



