törvényeink' története a' vegyes házakbeli királyok alatt. 245 



s/.erint ") e^y 1424-ki levelében, mellyben a' szabad költüzésrdl tett ren- 

 deleteire nézve Il-ik decretnmának 6-ik, és III. decr. 14-ik ágazatára hi- 

 vatkozik. Mi egyszersmind] arra is tanúságul szolgál, hogy Zsigmond 

 király ezen decretuniaiban foglalt rendeleteit mindeneket kötelező orszá- 

 gos törvényeknek tekintette. 



A' IV-ik decretuma 1411-ik évben Pozsonban költ, a' kamaranye- 

 rcség- és főpapi dézsmaszedőkhcz szól , és ezen adózások' kivetését és 

 beszedését szabályozó 6 törvényrzikkből áll. 



A' bevezetésben, előre bocsátván a' kamaranyereség- ésdézsmasze- 

 dők' üdvözletét, előadja a' király , hogy némelly országlakosainak pana- 

 szára és kérelmére főpapjaival és báróival ezen örök időre ható rendel- 

 ményt hozta legyen. E' következők pedig annak egyes határozatai: 



Az 1-ső — 4-ik ágazat a' kamaranyereségre nézve rendeli: 1) 

 Hogy a' kamaranyereség' szedői a' kivetett pénz' befizetésekor az azt be- 

 hozó falunagytól vagy más egyéntől egyebet semmit se vehessenek, mint 

 nyugtatványi váltság' fejében két folyamatban levő dénárt. — 2) Hogy 

 egy egész kapura, mellyen szekér ki- 's bejárhat, habár több gazda lak- 

 nék is a' telken, 30, egy tigy nevezett verőczére, vagyis kis ajtóra pe- 

 dig 15 új dénárnál többet ne rójanak. — 3) Hogy a' falunagyra, munká- 

 sokra és olly cselédekre, kik urok' kenyerén élnek, kamaranyereséget 

 ne vessenek. — 4) Hogy a' fizetés' határnapja után hátramaradt tartozást 

 a' kamaranyereség' grófja vagy annak tisztje tulajdon hatalmával behaj- 

 tani ne merészelje, hanem csak a' megye' gróíja, vagy algróQa és szol- 

 gabirái' segedelmével. 



Az 5-ik, 6-ik ágazat pedig a' dézsmára nézve parancsolja: l)Hogy 

 a' dézsmaszedők ne tulajdon becsülésök szerint határozzák meg a' kepék' 

 számát, hanem a* gazda vallja azt keresztfára tett esküje alatt be, és 

 ezen valláson megnyugodni tartozzanak. — 2) Hogy a' meg nem adott 

 dézsmát ne a' megye' grófja vagy algrófja' segítségével, hanem, előre bo- 

 csátván az egyházi törvény szerinti intést, egyházi büntetésekkel ve- 

 gyék meg. 



■) Lásd Xotitiae praeliininares ad Syllogen Decretorum Coiiiitialiuiii czimű munká- 

 jának 119. lapját. 



