476 A* MAGYAR TUD. TÁRSASÁG* ÉRTEKEZÉSEr. 



magányos pecsét; hogy hiteles pecsétek közé a' királynak, országunk' 

 rendes biráinak, káptalanoknak, és conventeknok pecséteik tartoznak, 

 's ezek alatt ügyvédi és mindenféle ürükvallások tétethetnek ; hogy a' 

 városoknak és mezővárosoknak pecséteik is a' körükbe tartozó tárgyakra 

 nézve szinte hitelesek. Ellenben hogy a' magányos pecsétek örökvallá- 

 sokra, sót ügyvéd-vallásra is, — az érsekek, püspökük, auránai perjel, 

 szabad és örökös grófok, és ráczországi despot' pecsétéit kivévén, ér- 

 vénytelenek. 



A' 14-ik czímben elősorolja mindazon királyainkat, kiknek ki- 

 váltsági leveleik akár átalánosan akár némi feltételekkel érvényesek , 

 mind pedig azokat, kiké érvénytelenek; és végre előadja azon ál leve- 

 leknek jegyzékét , mellyeket zömlényi Deák Gábor tulajdon vallomása 

 szerint költött országunk főpapjainak, báróinak, nemeseinek és főem- 

 bereinek 1448-ik évi pesti országos gyülésökben hozott azon Ítéletével 

 együtt, melly által mindazokat érvényteleneknek nyilatkoztaták. 



A' 15-ik czímben. Hogy csak olly levélmásolatok bírnak teljes 

 bebizonyító erővel, mellyek az ellenfélnek megidéztetésc mellett, a' 

 királyi felség' itélőszékében vagy az ünnepnyolczadi székekben orszá- 

 gunk' rendes bírái előtt kőitek , vagy pedig hiteles káptalanok vagy con- 

 ventek által levéltáraikban létező eredeti levelekből vétettek. 



A' 16-ík czímben. Hogy káptalan vagy convent által kiadott min- 

 den olly felvallási vagy másféle levelek, mellyekben e' záradék: „mi- 

 nek vagy miknek tudomásáról minket ez vagy amaz tudósított" előfor- 

 dul , teljesen érvénytelenek. Továbbá hogy néha káptalanok vagy or- 

 szág' rendes bírái elébe álorczás személyek is szoktak megjelenni , kik 

 mások' nevét hazudván azok' nevében felvallásokat tesznek, és hogy illy 

 esetben a' hiteles hely vagy személy, ha a' csalárdságot nem tudva 

 privilegíom alakú levelet kiadott, nem bűnhődik ugyan; de ellenben, ha 

 azt tudva tette, a' hiteles hely ugyan pecsétjének, és a' kiadásnál jelen 

 volt tagjai azon hiteles hely' égő pecsétének homlokaikra és képeikre 

 süttetésén túl egyházi hűbéreíknek, a' világi rendes bíró pedig fejének 

 's jószágainak, és pecsétének örök veszteségébe marasztaltatik. I 



A'17-ik czímben. Hogy az ál levelek' megismerésére a' levél' kör- 

 te, a' pecsét, 's annak körülete és felirata, a' lényeges szavakban tör- 

 tént vakarás vagy szóbeszurás főleg vezetnek, a' pecsétnek lehullta mind- 



