10 A MAGYAR TUD. TÁRSASÁG TÖRTÉNETEI. 
rály nagy pecsétjét ismértette 1435-ből; Waltherr László V, István állított 
svéd háborúját enyésztette el egy egykorú fontos oklevél szövegéből , bí- 
rálati úton: mindkettő régi megbízásból , s így közleményeik azonnal Év- 
könyveink VI. kötetébe iktattattak. Ismét Kállay a szlavinokról bőven 
értekezett, vonatkozva egy hasonló czimű legújabb munkára. Szívesen 
hallgatta az akademia vendégúl Wenzel Gusztávot, ki a magyar városok 
középkori törv. könyveiről értekezett, és Rischel Ágostonnak a titoknok- 
hoz intézett értekező levelét, melyben bíboros Constantin, Nestor és 
Anonymus látszólagosan ellenkező tanait a magyarok költüzéséről össze- 
egyeztetni igyekezett. — A mathematikai osztályban Vásárhelyi Pál egy 
dunatiszai hajózható csatorna mi módon eszközülhetéséről , majd vasútak- 
és csatornákról értekezett, mely utóbbi ma a tisztelt közönség elibe is 
lesz terjesztve; Fest Vilmos Dredgenek a lánczhid-építés körüli új rend- 
szeréről. — A hadtudományi alosztályból Korponay és Mészáros köszön- 
töttek be szakbeli előadásaikkal. — A törvénytudományiban Sztrokay 
Antal a hitelező és adós közti viszonyokat adta elő a régi nemzeteknél, 
mely értekezés szinte ma olvastatik fel; Szlemenics befejezte törvényink 
története második szakaszát, — Csécsi Imre a természettudományi osz- 
tály részéról a füvészetben a nemi rendszer mellőzését indítványozta , 
mely tárgy még a vitatkozás szőnyegén van. Gyászbeszédeket a titoknok 
tartott az elhúnyt tagok felett. 
Akademiai költségen ez évben egyedűl az Évkönyvek VI. kötete, s 
az Értesítő IV. évfolyama hét füzetben, jelenhetett meg. Megbízott könyv- 
árusunknál még a római classicusok V. kötete, melyben Tibull foglaltatik, 
Egyed Antaltól, s az Eredeti Játékszin XIV. és XV. kötetei láttak nap- 
világot. Sajtó alatt az Értesítő folytatása, az Évkünyvek VII., a Hellen 
Classicusok II. kötetei, s néhány pályamunka izzadnak. 
III. A jutalmak ügyéről ez úttal bővebbnek kell lennem. Minde- 
nek előtt az évenkénti nagy jutalmat illetőleg: gyakran tapasztalván a 
társaság a különféle tudományszakokhoz tartozó munkák összehasonlítása 
nehézségeit, czélszerűbbnek találta bizonyos egymásra következő évkü- 
röket venni fel, s azokban osztályai sora szerint mindig a rokonneműek 
összehasonlítása után emelni ki azon munkát, mely szakbeli társai közt 
becsre legelőbbkelő. Így ez idén az 1841-tól 1844-ig megjelent termé- 
