MARCZIBÁNYI ISTVÁN EMLÉKEZETE, 21 
IIT. 
MARCZIBÁNYI ISTVÁN EMLÉKEZETE. 
ELŐADTA 
AZ AKADEMIA XIV-DIK KÖZ ÜLÉSÉBEN , NOV. XX. MDCCCXLV. 
SCHEDEL FERENCZ TITOMNOKÁ. 
, Nincs szebb helyzet a hazafi életében , nagy tekintetű Gyülekezet, a 
gazdagénál, ki megáldva az áldozhatás boldogító hatalmával, megáldva 
egyszersmind a nagynak és jónak szeretetével , jótevője lehet az emberi- 
ségnek, s a nemzeti felvirúlás önereű előmozdítója. Adjatok hálát a sors- 
nak a szerencséért irány- és létadók lehetni, míg annyi hú kebel vágyai 
kielégítetlenűl hamvadnak el, s annyi nemes erő a tett mezején jobbotok 
nyújtása nélkül ellankadna. Nálatok az óhajtás akarattá, a gondolat tetté 
leszen, a siker pedig a legbüszkébb és érdemlett öntudattá. Ti azonítva 
magatokat a nemzettel , érzitek ugyan ennek fájdalmait, de nem kis meg- 
nyugvást leltek annak tudatában, hogy erótök van annak szelidítéséhez 
járúlni, és érzitek annak örömeit mint a magatokét, s emeli kebleteket lá- 
tása annak, hogy ez örömeket milliók érzik veletek, s ez örömekhez ti 
alkotólag és segítóleg híven járúltatok. Ily pálya végén egy nemzet hálája 
áll lélekderítóleg halottas ágyatok előtt, s dicsőség köríti koszorúival meg- 
húlt halántékaitokat. Hívatva vagytok éltetni nagyot és szépet, hogy ma- 
gatok is örökké éljetek. 
Ily szép sors jutott míg élt, egy dicső név fénykoronája midőn a sír- 
ba szállt, azon férfiúnak, kinek, midőn e fényes körben megújítani készú- 
