fel 
MARCZIBÁNYI ISTVÁN EMLÉKEZETE. 25 
koronként megnyughatva, új munkásságra buzdúljanak. S ez élőfa azon 
irodalmi alapítvány, melyról, mielőtt tárgyamtól megválnám, Önökhez 
szólanom kell. 
Az akademia felállásához nem volt remény , midőn Marczibányi Ist- 
ván élete hanyatlani kezdett. És megszülemlék benne egy jutalmazó inté- 
zet eszméje, mely az anyagi díj mellett ama nemesebbel , a köz kitűnte- 
tés arany almájával éleszsze a nemzeti nyelv ismerete tudományos kifej- 
tését, s az irodalom lelkesebb kiművelését. Imre, István ifjabb testvére 
lön az elhúnyt szándékának magyarázója. Évenként egy kérdés vala kitű- 
zendő , a nyelvet illető ; és pedig, mert az alapító előtt az akkori időt oly 
élénken mozgató nyelvújítás kérdése lebegett, mint életkérdése nyelvünk- 
nek, egyenesen erre vonatkozó ; ezen kivül a legjobb magyar elmemű vala 
megkoronázandó , melyet minden év hozand. Az intézet a nádor védel- 
mébe ajánltatott. És mondjuk meg itt, mit elhallgatni bűn volna a historia 
ellen: a nádor szeretettel karolta fel az eszmét, s e díjhoz ama másikat 
ragasztá : a koszorúk önkezű kiosztását. Azon időben, tisztelt gyülekezet, 
tette ő azt, melyben a magyar író a nagy seregtól ábrándozónak , szeszély- 
ból inkább mint okos számolásból cselekvő különcznek tekintetett, s oly 
ügyérti fáradozása, melyet áldatlannak bélyegze a sokaság , szánakozásra 
inkább, mint részvétre vagy épen dicsőítésre tarthatott számot. A nádor 
tudta, mit teend a kisded jutalom is, ha annak a sokaságra oly igen ki- 
ható fényt kölcsönöz. Megnyitotta magyar Múzsánknak , ez addig árva le- 
ánynak, saját gondjai alatt a versenytért , melyen hősei pályaágakat nyer- 
hetének, s nyerheték azt fejedelmi kézből először, mióta e nyelv él a 
hazán. Köz bizodalomra méltó férfiak voltak a verseny bírái. 1817-dik évi 
nov. 23-ka azon emlékezetes nap , melyen Pethe és Virág vevék el ünne- 
pélyesen az első nyilványos jutalmakat, a dicső pártfogó akkori gyásza 
miatt nádori biztos kezéből ugyan; de már három évvel utóbb, az egye- 
tem palotájában, saját születése napján, Ferdinánd főherczeg s több or- 
szágnagyoktól körülvéve maga nyújtotta át nádorunk a jutalmakat, a nem- 
zeti nyelv buzgó mivelését hathatósan szívökre kötvén az azokra mélta- 
tottaknak , kiknek sorában kettős koszorút nyerve állt ifjú erejében azon 
férfi is, kit ma elnöki székünkben tisztelünk. Újra három évvel utóbb 
e terem látta a nemzeti ünnepet, s ekkor a királyi férfiak mellett asszo- 
nyaink elseje, a nádorné is, megjelent hölgyei koszorújában , intő szelle- 
M.T. m. ÉVE. van, 1. 4 
