A MÁSOD ELNÖK MEGNYITÓ BESZÉDE. 31 
Azonban kérdem , és itéljetek e körül hideg vérrel és engedékenyen: 
vajjon éveim sorához, helyzetemhez s eddigi politikai eljárásomhoz ké- 
pest, teljesíteném-e hazafiúi kötelességemet tehetségem szerint, ha nekem 
sem volna elég bátorságom ,kiskoruságára" s ekkép még szerfölött gyenge 
állapotára emlékeztetni a hont; de én is azon fiatalokhoz vagy gyengék- 
hez képest, kik nem bírják hevöket zablázni, veszélyes koczkára akar- 
nám állítni nemzeti üdülésünket, kivált most, miután halálos dermedé- 
sünkbül már felébredtünk , törvényünk magyar, s ekkép, noha helyze- 
tünk most veszélyesb mint volt azelótt, miként minden crisisben levő 
testé, azért tökéletes felgyógyulásunkhoz még is közelebb állunk, mint 
bár valaha, — csak hogy ilyest még felette gyenge állapotunkhoz képest 
egyedúl úgy érhetünk el, ha gyenge csereinket senki nemcsak elnem gá- 
zolja, mihez azonban néhány kevés is elég, de azoknak anyai gondját vi- 
seljük, és pedig viseljük, mennyire lehet mindnyájan, mert kivált oly 
annyira elsúlyedt nemzetiség felemelése, mint fajdalom, a miénk, csak 
köz-erővel s tökéletes egyetértéssel sikerúlhet. 
Vajjon illenék-e hozzám, ha én is dicséreteket akarnék elszónoklani, 
s nem tárnám fel az igazságot kereken; s vajjon illenék-e hozzátok tisz- 
telt vérrokonim , ha ti a valónak megismerése helyett, jövőnk legfonto- 
sabb kérdése körül is, az illusiók légkörében akarnátok nyargalni? Bizo- 
nyára ily szerep viselés sem hozzám, sem hozzátok nem illenék. 
Nemzetünknek mindig az volt egyik legnagyobb hibája, hogy vagy 
nem bízott magában , vagy elbízta magát. Hasonló a puskaporhoz, melyet 
nyugvó állapotában egy kis víz is elolvaszt, mely fellobbanásával azon- 
ban , használjon aztán vagy ártson bár, saját magát mindig megsemmisíti. 
S innen keletkezett azon humillimus servus-fele species, mely kivált 
a lefolyt időkben oly nagy szerepet játszott, és kezet csókolva édes örö- 
mest mindent hátára rakatott volna; meg viszont azon hetvenkedő betyár 
faj, mely Magyarországon kivül e világon, ha tán China falai mögött nem, 
bizonyosan nem létezik sehol, mely erő nélkül mindent eróltet, ok nélkül 
mindent provocál, és kiirthatlannak látszó létében hazánk mezején még 
most is burjányzik itt-ott, s valóban több kárt okozott és okoz nemzeti- 
ségünknek, mint bármily más hibánk vagy aberrátiónk ; mert azon pajkos 
betyár negéd s hetvenkedő pajzán viszketeg, mely nem egy magyarnak 
még most is legfőbb kincse és annyi garázdaságnak meg nem szünő kút- 
