36 A MAGYAR TUD. TÁRSASÁG TÖRTÉNETEI, 
megtermette reménylt gyümölcsét. A tudományos közlekedés élénkebb 
lett, mint valaha, noha abban eddig leginkább csak a helybeli tagok vet- 
tek részt. Így a társaság ülései száma is megszaporodott: 27 összes aka- 
demiai, 22 osztályi ülés kívántatott a szőnyegre jött tárgyak bevégezé- 
sére. Az előadások szakok szerint ezek voltak: 
A nyelv- és széptudományihoz különösen három beköszüntés: Petri- 
chevich Horváth Lázáré, ki Miltonról az íróról értekezett; Frankenburg 
Adolfé , ki szépirodalmi dolgozatot , Holnap tíz órakor" czímmel, és Gon- 
dol Dánielé , ki a személyragokról rövidített mondatokban olvasott. To- 
vábbá: Vörösmarty Mihály az egyszerű szóképzőkról, s ugyan ó a ki és 
mely névmások kihagyásáról adta elő nézeteit; Schedel Ferencz a nyel- 
vünkben eddig még ki nem mutatott elő- és középképzést pendítette meg, 
fentartván magának e nagy nevezetességű tárgyat bővebben kifejteni. Er- 
délyi Robertsonnak nyelvtanítási modszeréról értekezett. Kállay Ferencz 
nyelvhasonlító búvárlatokat terjesztett elő. A classica philologiához tarto- 
zólag Szabó István a hellen nók erkölcseiról szólt. Zugossy József köny- 
vészeti közleményekkel vont magára figyelmet. Henszlmann Imre azon régi 
falfestményeket magyarázta, mik a máramaros-szigeti ref. egyházban a 
mészréteg alatt fölfedeztetvén, Lugossy által másolatban beküldettek; 
ugyan az máskor azon építési és szobrászati emlékeket, mik Budán a szent- 
páliak hajdan nevezetes kolostorából fenmaradván , részint a társaság tag- 
jai, részint a birtokos költségein kiásattak, ismertette. Szépművek még 
Vörösmarty és Kuthy által olvastattak. 
A bölcsészeti osztályban leginkább bölcsészettörténeti kérdések forogtak 
fen. Kállay Ferencz a budhismus történetét adta; másszor a hegelismus 
nyomait mutogatta a hindu bölcseletekben; s ismét az óősvilág keleti és 
nyugoti rokon bölcseleteit állította egymás mellé. Szilasy János az újabb, 
név szerint a német philosophiai rendszerek fő jellemvonásait adta; ugya 
ó Fichte és Schelling némely munkáikat tárgyalta; Döbrentei Gábor legré- 
gibb nemzeti bölcselőnk Apáczai Csere János életét rajzolta, s munkáit 
ismertette; Taubner Károly a plátói akademiáról Florenczben értekezett ; 
ismét Szilasy Schwarz heidelbergi tanár nevelési munkáit ismertette, azon 
kérdést fejtegetve: miként lehetne a nevelést hazánkban előmozdítani s 
nemzetiebbé tenni? Xállay még a magyar irodalom s müvészetról szólott. 
A philosophiai műnyelv is szolgált szóbeli értekeződések tárgyáúl. 
