48 A MAGYAR TUD. TÁRSASÁG TÖRTÉNETEI. 
4 
VI. 
EMLÉKBESZÉD GR. TELEKI FERENCZ TT. FELETT. 
ELMONDÁ 
AZ AKADEMIA XV. KÖZ ÜLÉSÉBEN DEC. 20. 1846. 
DŐBRENTEI GÁBOR RTAG. 
Kit mahónifa bölcsőben, messzéről keresett dajka ringat, kire mint 
fiatalra tornyos kastélyban hires ősök arczfestvényei nézegetnek, ilyen 
előtt, férfipályája kezdetén, a verőűczék még nagyobb fényhez magoktól 
nyilnak. 
Ki nád-fedte házikóból az életnek csak első szükségeit pótolható szü- 
lék köréből, csupán atyai áldással indíttatik a világ zavarai közé , mint áll 
aggodalomban ösvénykéje elején! Az elhagyott édes anya csupán könynyel 
könyörög otthonában a távolgó fiúért istenéhez, anyagilag nem segíthet 
tétovázó szerencséje megalapításán. 
Kastélyfia s házikó gyermeke azonban egyaránt vész el csak életten- 
getésben, sót semmiskedés habaraiban, ha vele magasbra törekvő erély 
nem születék , vagy a csirákat lélektani nevelés ki nem fejté. Ez utóbbi 
legalább hasznavehető szolgáváleszen, mert a kénytelenség ráviszi ; amaz, 
jószágait bárgyú vesztegetéssel váltótörvényszék alá hengeriítővé, mert 
élelmét mások keresik meg, s e kényelem eltompítja belérzelmét, mely 
vele meggondoltatná, miként következik abból majd, mint csak hona gom- 
bájának megvettetése. 
De , mi lélekemelő , gazdagház és szűkösház gyermekét, együtt látni 
kitűnő pályán, közdiszért! Amazt hamarább neki-ragadják ugyan fiatalsági 
