EMLÉKBESZÉD GR. TELEKI FERENCZ TT. FELETT. 49 
csábok el-elmerúlni is pazarlatok gyönyöreiben, mivel van neki miból 
elészereznie azokat, s a sok alkalom szédíti és rántja; emezt hiányai tar- 
tóztatják vissza gyakran a neki-szelesedések veszélyeitól. Minthogy kü- 
lönben a tüzes ész, akárminő sorsúban is , ritkán van lángoló érzelem nél- 
kül, ez pedig mint a jó tűziszer , eleinte pattogva ég. 
Akármi botlások közől eviczkéljenek ki ezek , hamar egyfokon talál- 
koznak. A csarnok fia rokonáúl köszönti a kalibáét, a kaliba ivadéka ha- 
sonerejúleg munkál palotákban. Egy karbeliekké lesznek , az ész mágnes- 
sége ösztönszerüleg fordúl csak észhez. 
Ily eszek , az ország fókincsei, ékszerei, az abban levő emberiségnek, 
darabosságából nemesebbre idézóőji; nagyob becsúűek azok, aranybányák 
gazdag ereinél. 
De, mivel az értelmiség jogos fejlődése csak perelve , s így , lassan- 
lassan bontakozik, be sok millió ész korhad el haszontalanúl, minden hon- 
ban , míg fejedelem és ország mindennemű emberi képességhez annyiféle 
intézeteket a korona birodalma körében nem alkot; ország azért, mert 
egyénei érzik , mi a kiáltóbb hiánypótlás , mikhez van a népnek legsike- 
resebb hajlama; fejedelem, mert ügyszeretetének hire, szívének azon 
nyugvása , azt legkisebb porczikájáig tekintélyesíti. 
Igen, igen, észszerüleg rendezett országban bölcs előgondoskodás in- 
tézi el, hogy a talentum aranya ki legyen olvasztva, s akár kunyhóból 
akár palotákból jutott a gyerek tanodába, annak szunnyadó erejét nem 
rögzött rendszer tartja csiptető között. Van ott, országalkathoz képest 
száz meg százféle kenyérkeresetre , rang és tisztség-viselhetésre vezető 
felügyelet, hogy még kisebb fokozatú erő s ügyesség se menjen kárba, ha- 
nem a hon társasági gépénél, egyik, kitaláló, javító , másik forgató, gyor- 
sító, harmadik korong vagy küllő képében mozogjon , sót alegkisebb szeg 
gyanánt is okosan elésegítő találtassék. A lelke pedig e gondnak , külön 
nemzeti érzelem, minden független saját alkotmányú nemzetnek, mely- 
ról az ország neveztetik , tulajdon színe. 
Hogy ne? akarod ? hogy minden lakos kötelesen éljen munkáljon hal- 
jon királyos honáért, megelégedve éldelje honi kifejlődése gyümölcsét , 
nevelj hát, még pedig minden sorujába, egy szívet lelket is, amaz ügyes- 
ségekbe taníttatása körül. Midőn akkor a jelszót kimondod : , királyos haza 
és hazás király közboldogulása int!" mintha csak egy testben pezsdúlne 
Mat Éve VILL 1. 7 
