RÉGI TÖRTÉNETIRÁSUNK ERDÉLYRE NÉZVE. 7 
va öszve nem függőleg, s idők folytában hihetőleg egynyelvü néppé ol- 
vadandólag azzal, melynek körében vagy közelében lakást nyertek. De 
II. András 1224-ben kelt kiváltságlevelében temérdek következésü sza- 
vakban határzá s kimondá rájok nézve: hogy az egész gyarmat nyugati 
végpontjától keleti végpontjáig el — Szász-Várostól Barótig — mindnyá- 
jan egy néptest legyenek; magok közéól és által választandó tisztek által igaz- 
gattassanak; egy főnöktől, a királyok által hasonlólag közőlök kinevezte- 
tendótól függjenek és magyart magok közt — mint birtokost — meg ne 
szenvedjenek, habár királyok adnának is nékie ottan birtokot "). És e 
határzatok azok, melyekkel András király Erdélyben e már létezett két, 
de rokon székely és magyar nemzet mellé teremtette politikai tekintetben 
a harmadikat, a szászt, s adott annak a más kettóétól nem csak külön- 
bözó, hanem azzal e mai napiglan gyakran ellenkező szász nemzetiséget, 
érdeket és irányt. Mindez pedig azelótt történt, hogy Kézai Simon historiai 
művét irni kezdette. — § ó, ki oly gondosan számlálta elő, mely idegen 
családok honosittattak koronként át Magyarországba, szót sem tett az er- 
délyi gyarmatosításokról. S midón méltónak tartotta egyenként megne- 
vezni az idegenből Magyarországba áthonosult egyéneket, kikból III. 
László idejéig egy-egy külön nemzetség (generatio) volt; ugyanakkor 
nem méltatta megemlítésre azon, Erdélybe béköltözött gyarmatcsopor- 
tokat, melyekből már II. András alatt egy nép lett. 
Némely királyaink — ismét az Árpád-családból — kincstár nyere- 
ménye (Iucrum Camerae) cim alatt némi adót vettek a papság és nemes- 
ség jobbágyaitól. A néhány rendbeli országgyűlésen alkotott törvények ál- 
tal eltiltatott ugyan ez adóztatás; de III. András alatt mégis törvényesíttetett 
?). IL. Károly 1342-ben, I. Lajos 1351-ben új törvények hozatala eszköz- 
lésével állandóvá is tudták tenni. Azonban Lajos király az erdélyi magyar 
nemességet s ennek birtokait 1366-ban teljesen fölmentette fizetésétől "). 
Országosan helyben hagyatott és ujonan megerősittetett az erdélyiek 
ime szabadsága Hunyadi Mátyás uralkodása kezdetében is mind 1458- 
1) Eder: De initiis juribusgue  primaevis Saxonum transsilvanorum commentatio. 
Viennae, 1792. Pag. 179—194. 
2) Kovachich, Supplementum ad vestigia comitiorum. Tom. I. Budae, 1798. 
Pag. 160. 
3) Fejér, Codex Diplomat. Hung. Tom. IX. Vol. III Budae, 1834. Pag. 556. 
