S § MAGYAR TUD. TÁRSASÁG ÉRTEKEZÉSEI., 
ban, mind 1464-ben "). De tapasztalván e király, mikép az elődei által 
teméntelen sokaknak engedett mentesség miatt nagyon megapadt a kincs- 
tári nyeremény, s a menteseket ismét adófizetés alá törekedvén hozni jö- 
vedelmei szaporítása tekintetéből : 1467-ben Budán tartatott országgyű- 
lésben a kincstári nyeremény cím alatti adózást eltöröltette, s helyébe a 
skirályi fiscus adója" (tributum Fisci regalis) ciímút állíttatta meg követ- 
kező határozatokkal: hogy évenként egyszer minden 5 kaputól 1 arany 
forint fizettessék papok, nemesek s még a király jószágai után is, és 
ennek fizetésétől kiváltság erejével soha senki ne mentesíttethessék ?). 
Most adó rovatott ki az erdélyi nemesekre is; és ók, kik óseikkel 
együtt egész század folytában (1366—1466) mentesítve voltak attól: 
elkeseredve, bosszankodva hallották az adónak magokra, vagy birtokaik- 
ra kirovatását. Az elkeseredés, boszankodás általános zúgolódásban tört ki 
mindenfelé, annyival inkább, mert a király ősi szabadságuk sértésével 
még a székelyekre is ki akarta terjeszteni azt "). Megragadta s használni 
kivánta ez alkalmat Veres Benedek, egyik nagy birtokú s tekintélyü ne- 
mes; a király elleni korlátlan kifakadásaival naponként mind inkább nö- 
velte a köz ingerültséget, és izgatásával oly tettre vezette, melyet elein- 
te kivúle talán más senki meg sem is gondolt. ,, Mátyás — mondogatá ó 
forrongó ingerültségbe jött hontársainak — Mátyás királyból zsarnok lett. 
Pénzhalmozás okáért örök háborút folytat. Népeit szokatlan súlyos adóval, 
terheli. A szabadalmakat, kiváltságokat, külön néptörvényeket lábaival ta- 
podja, s mindent saját kénye szerint mivel. De balgatagság, alacsonyság 
lenne az ósöktól öröklött dicső szabadságot gyávaság, tunyaság által el- 
veszteni. A szokatlan adózást tehát nem kell elvállalni, hanem inkább más 
királyt választani szabadságvédőt s békekedvelőt. És kit választhatnának 
érdemesebbet, méltóbbat mint Bazini és Szent-Györgyi Gróf Jánost, a 
vajdát, kit mindnyájan úgy ismernek mint Erdély édes atyját? Lám, 
Erdélyt a természet maga határhegysoraival oly megerősített országgá 
tette hogy, ha lakosai egyessége is oltalmául leend, félnie egyfelől sem 
1) Kovachich, Vestigia comitiorum apud Hungaros. Budae, 1790. Pag. 302. — 
Math. I. Decret. II. de a. 1464. art. 13. 
2) Kovachich, Vestigia comitiorum apud Hungaros. Pag. 372—377. 
3) A kolosmonostori konvent levéltára. (Most Kolosváratt a római hitvallásuak 
piaci nagy templomában) 
