36 A MAGYAR TUD. TÁRSASÁG ÉRTEKEZÉSEI. 
Schmalz, Vollgraf, némileg de Bonald s Beneke is ezen elmélet elveit vé- 
delmezék; sót történeti szempontból a híres Dahlmannt s Ancillont is ide 
sorozhatni. 
Kik az álladalom lételét az eróhatalomra építik, az emberi nem 
ós állapotjára, az ugy címzett természeti állapotra utalnak, mely, akár 
jellemzésére az adatokat a polgári társaságban, törvények uralma alatt lé- 
tező s a műveltség magasb lépcsőzetén álló emberek cselekvényeibóől, akár 
azon eljárásból merítsük, melyet a független nemzetek mint emberek 
testületei egymás iránt követnek, az ellenségeskedés és folytonos érdek- 
harc szomorú állapotja gyanánt tűnik fel, hol bántalmat bántalom követ, 
s az ember lételét folytonos veszélyek fenyegetik; az ily állapotban saját 
erejének használására a természet mindenkit feljogosított, s a vétlen ön- 
védelem elvei szerint még ellenének megölése is a lelkiismeret s ész biró- 
sága előtt igazolható ; mennyivel inkább az erók túlsulya által kivívott 
győzelemnek használata oly intézetnek életbe léptetésére, melynek jótéte- 
ményeiben a meggyőzött ellenség is részésül, s mely őtet az ősállapot ve- 
szélyeitől, a természeti elemek-okozta megszorításoktól egyaránt felsza- 
badítva az egyéni boldogság számtalan közegeivel, a renddel párosult sza- 
badság áldásaival megismerteti. Ezekhez járul, hogy az emberek hajlamai, 
vágyai s kivánságai oly különbözők, érdekeik gyakran annyira összeüt- 
közők, a szabadság ösztöne végre oly hatalmas, miszerint lélektanilag le- 
hetetlennek látszik, hogy önkényt valaha egyesüljenek, s lemondván a 
korlátlan szabadságnak számtalan csábjairól, akár egynek akár többeknek 
hatalma alá rendeljék magokat. Innen az álladalmak alapítói eszély, erény, 
bátorság, testi erő vagy terjedelmes birtok által kitünő egyének valának, 
kik erejök túlsúlya által alapját veték meg a polgári társulatnak, ezt to- 
vábbá is fentartják, s azért Homér énekeiben a , népek pásztorainak" 
címeztettek. Mint az eddig emlitett elméletek, ugy a jelennek követői is 
a történetre hivatkoznak, melynek bizonysága szerint az álladalmak job- 
badán győzedelmes főnökök fégyverei által létesültek. Már Mózses a Te- 
remtés könyvében hóditókról emlékezik, Nimrodot vadásznak címezi, mit 
Maenacinus ") az embervadászatra magyarázott; a gonosz Kain, a vad 
Ézsau országalkotóknak neveztetnek, s a későbbi események számtalan pél- 
dákkal igazolják a mondottakat. , Postguam exui aegualitas, et pro mo- 
1) Libr. II. Polit. c. 3. 
