AZ ÁLLADALOM JOGALAPJÁRÓL B sz 
destia ac pudore ambitio ac vis incedebat provenere dominationes, " mondá 
Romának legnagyobb történetirója Tacitus "). Hasonló tanokra a sophisták 
irataiban akadhatni. A tudományok fölélesztése után Machiavelli, és Spi- 
noza mint a jogot általában úgy a főhatalmat is az erőre alapíták , s az 
éleseszű Bölmer hasonlólag magyarázá az álladalmak eredetét; sót leg- 
újabb időkben ezen, a feledékenység örvényébe merúlt tan, ámbár mó- 
dosított alakban ujabb pártfogóra talált a státustudományok berni refor- 
mátorában Haller Károly Lajosban, ki előbb több rendű röpirataiban 
majd húsz évi fáradalom után készúlt, nagy figyelmet gerjesztett munkájá- 
ban ezen elméletet füléleszteni s a vallásival egyesíteni iparkodék. Szerin- 
te a természeti állapot, mint az Isten örökös változhatatlan rendje mind 
ekkoráig meg nem szúnt, s mind az emberek független mind társas ví- 
szonyai annak köréhez tartoznak; az utóbbiakban, melyek egyébiránt az 
állatoknál is szemlélhetők, az erók aránytalansága s egyentelensége létez- 
vén, ebból szükségkép az erősebb, a hatalmasabb uralma következik a 
gyöngébb fölött, mely nem az illetók szabadságán, hanem természeti 
szükségen alapszik. Nyomaira ezen törvénynek az összes életmüves s élet- 
mútelen természetben akadhatni; az ember uralkodik az állat fölött ha 
ezen diadalmaskodik, ellenkező esetben még a rovar is fentartja Isten- 
adta szabadságát; az orvos betege, a jogtudós védence, a gazdag a 
szegény fölött uralkodik, egész hadseregek az egyes kalauzt követik, 
s az uralom foka a hatalom fokától függ: hadd váljék a gazdag szegénynyé, 
az erős gyengévé, a bölcs tudatlanná s hatalmának túlsulyával uralma is 
megszűnik, mert az Isten örökös változhatatlan törvénye, hogy a hatalma- 
sabb uralkodjék , és mivel surlódások csak egyenlő erók összeütközéséből 
eredhetnek, s a hatalom a jellemet nemesbíti, ama törvény mind a béke 
fentartására, mind a gyöngébb sorsára fölötte jótékony hatásu. Az imént 
említett alapon nyugszik az államhatalom is, mert az álladalom a magán 
társulatoktól nem lényegében, hanem csak függetlenségére nézve különbö- 
zik. Hol egyén vagy testület, a teremtón kivúl felsóbbet nem ismer, ott a 
társasági kötelezettségek bevégezvék, és álladalom létezik; ezen független- 
ség megszerzésére ugyan mindenki a természet által feljogosíttatott, de 
valamint a szerencse minden javai, úgy ez is kevesek által érhető el ; a meg- 
nyerésére vezető utak különbözők, de legtöbbnyire önerő, mások segélye 
$) Annal. lib. 3. 
