46 A MAGYAR TUD. TÁRSASÁG ÉRTEKEZÉSEI, 
síti, viszonyait nemesbiti, de megalapitásának jogszerű módja iránti kiele- 
gítő válaszra forrásaiban nem akadunk. 
A természetbölcseleti rendszer első pillanatra elragadó valószíinüség- 
gel látszik birni, de közelebbról vizsgálva kielégítő eredményekre épen 
nem vezet, hanem az embert a béfolyása nélkül müködő természeti szük- 
ségnek eszközévé alacsonyítja; mert ámbár természetének mivoltánál fog- 
va, az ember az érzékiség uralma alatt áll, még is teremtőjétől észszel és 
szabadsággal megáldva lévén, szabad akaratjával kitűzött céljait magasb, 
erkölcsi lényegében gyökerező szabályok szerint létesítheti; az emberi 
természetben az érzékiség a szellemmel, ámbár utolsó alapjára nézve meg- 
magyarázhatatlan de még is elválaszthatatlan összeköttetésben van, s oly 
elmélet, mely az ember nemesb részének mellőzésével, egyedül érzéki 
elemeken sarkallik, Krug jeles észrevétele szerint, lélekülő anyagiságnak, 
a vak sors uralmának hódol "). Tagadhatatlan ugyan, miként az ember a 
természet céljaira, némelykor akaratja ellen, közremunkálkodik, hogy az 
érzéki természetében rejlő ösztönük, őtet a társadalomra, melyből az 
álladalom fejlődik, az éhség szorgalomra, a szülúi szeretet gyermekes 
nevelésére vezeti, s kötelességeit tetemesen könnyítik; de ezek teljesítése 
kisebb nagyobb mértekben tóle függvén, szabad cselekvőségét ki nem zár- 
ják, ennek hatása a társasági viszonyok s ekként az álladalom alakulására, 
kiképzésére félreismerhetetlen, s az ész szavánál, keble belső sugallatá- 
nál fogva mindenki érzi, miként az érzéki és szellemi világ törvényei nem 
azonosok, a természet országában a szükség, a szellemiben a szabadság 
uralkodik , és az ember cselekvényeiben nem a vak szükségnek hódolni 
kénytelen, hanem ész-alapította erköcsi szabályoknak engedelmeskedni kö- 
teles. Mind ezekhez járul hogy ezen elméletnek az egyetem összegéből 
vagy az emberi test létegzetéből levont, költészi s abrándos, gyakran da- 
gályos szóözönnel előadott hasonlatosságai, az állami intézetek ismeretére 
s megbirálására , tanulságos és kielégítő eredményt nem csak nem nyújta- 
nak, hanem a jogtudomány kétségtelen alapigazságait is homályba borít- 
ják. A természet tehát az embert a társaságra egyáltalában, s az álladalom- 
ra vezérli, de alakításának jogszerű módja, a főhatalom s polgárok közötti 
köteléknek megalapítása, a természetbölcselők elveiből sem találja kielé- 
gitó megfejtését. 
7) Dikaeopolitik. Leipzig 1824. 99. I. 
