AZ ÁLLADALOM JOGALAPJÁRÓL. 49 
illetók megegyezésében rejlik, kik tehát ezen rendszernek elveit védelme- 
zik, az álladalmaknak kezdetét, elsó csiráját, azok lényeges jogalapjának 
tekintvén , a társas viszonyok fokonkénti fejleményét s időjártával történt 
átalakulását szem elől tévesztik ; egy férfi sétálása valamely nőszemélylyel, 
Welcker szerint "), házasulatra vezethet, de ez utóbbi viszony az előbbi- 
tól lényegesen különbözendik, s annak, ki családi viszonyoknál fogva képvi- 
selőnek választatik, ebbéli hatáskörének jogalapja, nem a rokoni kapcso- 
latban, hanem a választók kinyilatkoztatott akaratjában található; ez ok- 
nál fogva már ÁAristoteles a családi s álladalmi viszonyok közötti különbség- 
ról emlékezik, s Haller ") ezen összehasonlítás tulzásai ellen szót emelvén, 
ezek helytelenségét nyilván megérinté; mert ámbár a fejedelem s atya 
közti hasonlatosság amannak érzületére vonatkozólag, a legmagasztosb ké- 
pek egyike, mégis ha ezen túl az álladalmi viszonyok a szülőiekkel azono- 
sittatnak, gyakorlatilag a legnyomasztóbb eredményekre, oly állapotra ve- 
zethet, milyent az Ynkák országában, s még jelenleg Sinában szemlélünk , 
hol az államhatalom a polgárok minden viszonyaira terjed, s mivel azok- 
nak kiskoruságán feneklik, ennek fentartásátis fő céljai közé számítja , 
állapotra, melyről a nagy Kazt állítá, hogy az a kényuraság legfelsőbb lép- 
csózetének tekintendő. ") 
A kik a főhatalom alapját az erőszakban keresik , a tényeket a jog- 
gal, azt mi történt, azzal cserélik fel, minek észszerűleg történnie lehet 
vagy kell; mert habár az emberek ósállapotja a folytonos veszély s bánta- 
lom állapotja volna, ez az illetőket kellő elővigyázatra, óvszerek haszná- 
latára, sértés esetében védelemre s kárpótlás követelésére jogosítaná fel, 
de a sértő ellen kivívott gyózedelem magában, egy állandó , jövő nemze- 
dékekre nézve is érvényes hatalom alapjául nem szolgálhat; mert erószak 
jogot nem szül, hanem egyedúl a már fennálló jogok létesítésére, biztosí- 
tására használható; a jog és erőszak közötti ellentét belsőnk sugallatánál 
fogva oly kétségtelen, hogy a ki azt tagadná, annak természetünk neme- 
sebb részéről végkép lemondani, az embert az oktalan állatok sorába le- 
alacsonyítani, sót a jognak fogalmát annál fogva megsemmisíteni 
kellene, mivel minden sértő, merényeinek végrehajtására elegendő erővel, 
tehát joggal is birván, jogsértésekról többé szó sem lehetne. Ezen tan kö- 
1) Staatslexicon. V. 418, 419. II. 
2) Arist. Polit. cap. 1. Haller, Handbuch der allg. Staatenkunde §. 10. 37. I. 
3) Kants Werke. V. Uiber den Gemeinspruch stb. 384. I. 
M. T. T. ÉVK. VIN. 2. 7 
