64 A MAGYAR TUD. TÁRSASÁG ÉRTEKEZÉSEI. 
nek, bármily figyelemmel tekintsünk körül hazánkban , azok hiányát talá- 
landjuk mindenütt. Házainkat, utjainkat, hajóinkat, hidjainkat, ruháin- 
kat, gépeinket mind idegenekkel kell csináltatnunk, vagy idegen földról 
hozatnunk, s ha egyszer másszor megtörténik, hogy hazánkfia használta- 
tik az egyik vagy másik vállalat kivitelére, előre bizonyosak lehetünk a 
felől, hogy céljának meg nem felelend. § mi lehet mind ezen anomaliák- 
nak oka? Egyedúl azon, velünk született álfogalom, melynél fogva mi 
mind ezen, más nemzetek által annyira felkarolt tudományokat figyelem- 
re alig méltattuk, melynél fogva minden született magyar, méltóságával 
meg nem egyezőnek tartotta, hogy ő a törvény és a politikán kivül más 
tudománynyal foglalkozzék. Mily méltánylással vannak hazánk igen érde- 
mes és túdós fiai ezen tudományok iránt, miként tudják azok érdemeit s 
közéletrei befolyását megböcsülni; arra nézve némely igen érdekes, ré- 
szint mulattató, de szomorító és csüggesztő adatokkal is szolgálhatnék. 
Van szerencsém igen művelt és igen tudós törvényhozókat ismerni, a kik 
azt hiszik, hogy physikára csak a professzornak, chemiára pedig legfelyebb 
a gyógyszerész és orvosnak van szüksége. És mind ezek igen természete- 
sek, mert eddig a természettudományok másoknak nem is adattak elő , 
mint orvosnak és gyógyszerésznek, s ezeknek is csak igen hiányosan. A 
kik mind ezekról többet kivántak hallani és tudni s találkoztak néha ilye- 
nek is, azok a külföldre kényteleníttettek vándorolni s a tudomány irán- 
ti vágyukat sok áldozatokkal kielégíteni. Míg pedig a tudományt hazánk- 
ban megtanulni nem lehet, addig az mindig csak idegen, exoticus növény- 
nek tekintendő , mely idegen földön szomorúan tengódik és sinlik, egyéni 
életét csak nagy nehezen tartván fen, és soha gyümölcsöt nem hozván. 
Én, tek. Társaság, nem átallom megvallani, örvendettem, midőn 
értésemre esett, hogy ezen igen tisztelt tudós Társaság engem levelező 
tagjául megválasztani méltóztatott. Örültem azért, mivel ez által nem 
annyira csekély és érdemtelen személyemet, mint inkább azon tudományt 
láttam érdemei szerint méltányolva, és kitüntetve, melynek hív bajnoká- 
nak és képviselőjének magamat tartani szerencsém van. Örvendetesnek 
találtam annál inkább, mivel magán és egészen isolált állapotomnál fogva 
tehetségemet és szándékaimat annyira korlátolva és szűkre szabva érzem, 
hogy tehetségemet közügyekre fordítani és szük körömön túl sikeresen hat- 
ni eddig nem igen valék képes. E tudomány pedig, ha sikerrel működni 
s befolyását a közéletre gyakorolni akarja, magas és hathatós pártolást igé- 
