76 A MAGYAR TUD. TÁRSASÁG ÉRTEKEZÉSEI. 
V. 
EGY PILLANTÁS FÖLDÜNK ÉLETÉBE. 
BALOGH PÁL RTAGTÓL. 
A föld, melyet az ember részint kevély önhittségében, részint tu- 
datlanságában szeret úgy tekinteni, mint egy csupán kedveért teremtett 
lakot, csak egy csekély pont, a mindenség csudás öszhangzásban mozgó 
világtestei közt. És mégis ezen csekély pont, visszatükrözve mintegy az 
ég megmérhetlen ürének csudáit, kifogyhatlan forrásul szolgál az elmél- 
kedő észnek , mely annak mélyebb esmeretét figyelme tárgyául tűzé ki 
magának , s kipótolja mintegy azt, hogy az ember oly elválhatlanul van 
lekötve a földhöz, s örökre elzárva a felette ragyogó égi testek közelebbi 
ismeretétől, 
Mi a földünk színén kifejlett természet csudáit vizsgálónak legtöbb 
álmélkodásra szolgál anyagúl, s mi vele az emberi ész szűk korlátait leg- 
mélyebben érezteti, az a mindenütt elterjedett életmozgalom. Egyik föld- 
sarktól fogva a másikig hangzanak vissza az élet ezer meg ezerféle nyilváni- 
tásai s az Andes és Himalaya hegyláncok legmagasb csúcsai, mint az 
oceán legmélyebben mozgó hullámai, az egész föld színén uralkodó álta- 
lános életnek hirdetői. 
Földünk sajátnemű élettel bír. Az emberi tudvágynak nem sikerúlt 
mind eddig, annak mélyébe hatni, s az ottani titkos mozgalmakat kipu- 
hatolni. Csak fensőbb rétegeit, vagy is a föld ugynevezett héját mintegy 
kétezer lábnyi függőleges mélységre a tenger színe alatt, és így a föld fél 
átmérőjének /73soo-ad részét érheték még mind eddig el az emberi kezek 
munkáji. Mi van ezen rétegeken túl, emberi ész előtt épen ugy rejtve van, 
mint a fejünk felett mozgó égi testek benső tulajdonságai. A föld héján 
